Справа № 171/1790/26
2/171/3201/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2026 р.   м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
Головуючогосудді: Кодрян Л.І.
За участю секретаря судових засідань: Ровної Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Апостолове цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 28452,46 грн.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 14.09.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договіркредитної лінії №534765281 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою електронного ідентифікатора ТНСС-8977. У вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 11806 гривень на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 хх-хххх-5264. 
12.11.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу №МА-ТП/8. 
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги б/н від 12.11.2024 року до договору факторингу №МА-ТП/8 від 12.11.2024року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №534765281 від 14.09.2024 року.
30.09.2025 року ТОВ «Таліон Плюс» та позивач ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №30/0925-01, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №534765281 від 14.09.2024 року.
Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 30.09.2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 34280,46 грн.,яка складається з наступного: 11806,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 16646,46 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 5828, 00 грн – заборгованість по неустойці. 
Позивачем не здійснювалось жодних нарахувань за вищевказаним кредитним договором. Станом на дату звернення до суду на рахунки позивача не надходило жодних платежів на погашення заборгованості по договору. Однак, позивачем заявлено вимогу на стягнення з відповідача заборгованості в сумі 28452,46 грн, що складається з суми боргу за тілом кредиту у розмірі 11806, 00 грн та заборгованості по відсотках у розмірі 16646,46 грн. Вимоги щодо стягнення заборгованості по неустойці в сумі 5828,00 грн не заявляються. 
Ухвалою суду від 03.06.2026 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Також, судом за клопотанням представника позивача витребувано докази.
Відповідачем відзиву на позов подано не було.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив провести розгляд справи за його відсутності не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Поштові відправлення повернулися за зворотною адресою до суду з відміткою поштового зв`язку - «адресат відсутній».
Відповідно до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Крім того, зі змістом процесуальних рішень у даній справі сторони могли знайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua/sud0402/, про що також сторонам було повідомлено в ухвалі про відкриття провадження по справі.
Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив і не подав відповідної заяви про відкладення розгляду справи. Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано відзиву.
Відповідно дост. 280 ЦПК Українисуд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставіст. 280 ЦПК Українирозглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази в справі, з`ясувавши обставини справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав.
Так, судом встановлено, що, 14.09.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договіркредитної лінії №534765281 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою електронного ідентифікатора ТНСС-8977.
За вказаним договором кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 11806,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.2.1). 
Відповідно до п. 2.2 Договору сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, є Загальною сумою Кредиту за цим Договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку діїДоговору одночасно може бути урозпорядженні Позичальника.
Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 11806 грн 00 коп. (одинадцять тисяч вісімсот шість грн. нуль коп.) 14.09.2024 (що є датою наданняКредиту).Другий та решта Траншів за Договором надаються Позичальнику протягом Дисконтногоперіоду кредитування на умовах передбачений цим Договором (п. 2.3, 2.4 Договору).
Згідно п. 3.1 Договору Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може отримати черговий Транш в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 22 (двадцять два) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору.
Відповідно до п. 3.2 Договору Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокреманеустойки).
Згідно п. 7.3 Договору кінцева дата повернення кредиту – 14.10.2029.
З копії платіжного доручення №59d2bde7-39b6-4545-8bc3-d9b73ac475f9 від 14.09.2024 року слідує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на ім`я отримувача ОСОБА_1 на картковий рахунок НОМЕР_1 хх-хххх-5264 кошти згідно договору №534765281 від 14.09.2024 року в сумі 11806,00 гривень.
Зазначена обставина також підтверджується випискою про рух коштів за кредитною карткою № НОМЕР_2 від 19.06.2026 року, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 03.06.2026 року.
Таким чином судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. У свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання відповідно цього договору.
12.11.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №МА-ТП/8, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №534765281 від 14.09.2024 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги б/н від 12.11.2024 року до договору факторингу №МА-ТП/8 від 12.11.2024 року.
30.09.2025 року ТОВ «Таліон Плюс» та позивач ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №30/0925-01, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №534765281 від 14.09.2024 року.
Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 30.09.2025 року до договору факторингу №30/0925-01 від 30.09.2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 34280,46 грн.,яка складається з наступного: 11806,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 16646,46 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 5828, 00 грн – заборгованість по неустойці. 
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №534765281 від 14.09.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на дату відступлення права вимоги позивачу (30.09.2025 року) становить: 11806,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 16646, 46 грн – заборгованість по відсотках за користування кредитом; 5828,00 грн – заборгованість по неустойці.
Згідно виписки з особового рахунку за договором кредитної лінії №534765281 від 14.09.2024 року ОСОБА_1 за період з 30.09.2025 року по 18.03.2026 року має заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» в розмірі 34280,46 грн.,яка складається ззаборгованості по тілу кредиту - 11806,00 грн; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 16646,46 грн, заборгованості по неустойці - 5828, 00 грн.
Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором стало підставою для звернення нового кредитора - ТОВ «Юніт Капітал» з даним позовом до суду.
В своїх позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 28452, 46 грн, тобто заборгованість за тілом кредиту та відсотках за користування кредитом. 
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно ч.1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України«Про електронну комерцію».
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст.10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч.1,ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.1, ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Аналіз досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин дає підстави для обґрунтованого висновку,що оскільки ОСОБА_1 , своїх зобов`язань за кредитним договором у встановлені ним строки не виконав, то з нього підлягає стягненню на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість, яка складається з основної суми боргу та відсотків, нарахованих виключно в межах строків кредитування, визначених цим договором.
Таким чином, загальний розмір заборгованості за договором кредитної лінії №534765281 від 14.09.2024 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 28452,46 грн, з яких: 11806,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту та 16646,46 грн. сума заборгованості за відсотками.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень та судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст.4,12,13,76-81,89,141,259,263-265,280-282 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333) заборгованість за кредитним договором №534765281 від 14.09.2024 року в розмірі 28452, 46 грн (двадцять вісім тисяч чотириста п?ятдесят дві гривні 46 коп).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333) судовий збір в розмірі 2662 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту заочного рішення суду до Дніпровського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому заочне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Суддя | Л.  І.  Кодрян