Справа № 676/5700/26
Провадження № 3/676/1687/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року        м. Кам’янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Шульга К. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Батальйону патрульної поліції з обслуговування території Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,
за частиною 1 статті 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
27.06.2026 о 00.25 год. по вул. Героїв Маріуполя, 6 в м. Кам`янець-Подільський ОСОБА_1 керував електросамокатом VEVI ES 400 без д.н.з. в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 прилад ARMF 0328, тест №1089 результат – 0,37 ‰. З результатом огляду водій погодився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні викладені в протоколі обставини підтвердив, у вчиненому щиро розкаявся. Зобов`язався у майбутньому не порушувати вимоги законодавства.
Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пункт 2.9а Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Електросамокат є транспортним засобом незалежно від потужності двигуна, а обов`язок водія не вживати алкоголь поширюється на всіх учасників дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до статті 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується також наступними доказами:
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відміткою про результат огляду – 0,37‰, а також про згоду водія результатом;
корінцем приладу Алкотест Драгер проведеного тесту з результатом 0,37 ‰;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
рапортом поліцейського про виявлення правопорушення;
диском з відеозаписом.
Досліджені докази у їх сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.9а Правил дорожнього руху та, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Таким чином, суд за результатами розгляду справи, дослідивши наявні у справі докази, дійшов внутрішнього переконання, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке йому інкримінується, а тому він має нести визначену законом відповідальність за вчинене.
При визначенні стягнення суд враховує особу ОСОБА_1 , який допустив вчинення правопорушення підвищеної суспільної небезпечності за частиною 1 статті 130 КУпАП, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. Підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності судом не встановлені.
Одночасно необхідно звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
Щодо застосування до ОСОБА_1 , який не отримував посвідчення водія, додаткового стягнення, передбаченого санкцією частини 1 статті 130 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд звертає увагу на наступне.
Чинним КУпАП не встановлено обмежень щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті (санкції частини статті), особам, які на момент вчинення правопорушення не мали права керувати транспортними засобами, оскільки ні норми Загальної частини КУпАП, ні статті 130 КУпАП не містять жодних застережень чи умов застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами.
Натомість правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної статті КУпАП, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Верховний Суд у постанові №702/301/20 від 04.09.2023 зазначив, що незалежно від наявності чи відсутності у порушника посвідчення водія створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання ДТП у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення. Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що стягнення повинно бути накладене в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що буде необхідною та достатньою мірою відповідальності для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним нових правопорушень.
На підставі статті 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись статтями 34, 35, 36, 40-1, 124, 130, 268, 283-284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.
Строк пред`явлення до виконання - 3 місяці.

Реквізити для сплати штрафу:
Розрахунковий рахунок UA938999980313040106000022763
ГУК у Хмельницькій області/ Кам`янець-Подільське мтг/21081100
Код одержувача 37971775
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
ККД: 21081100.

Реквізити для сплати судового збору:
Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106;
Код отримувач (код за ЄДРПОУ) 37993783,
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
рахунок отримувача UA908999980313111256000026001
ККД бюджету 22030106; пункт 5.

Штраф підлягає сплаті не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
При примусовому виконанні постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір визначеного постановою суду штрафу, а також стягуються витрати на облік правопорушень (розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України).

Суддя           К. М. Шульга