РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

16 липня 2026 року	Справа №160/34582/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Конєвої С.О. 

розглянувши у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.06.2025р., -
УСТАНОВИВ:
04.12.2025р. через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та просить:
1) визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (форми «Ф»):
- №185154524100462-UA12020010000033698 від 30 червня 2025 року на суму 848,19 гривень за 2021 рік;
- №185154424100462-UA12020010000033698 від 30 червня 2025 року на суму 5387,77 гривень за 2021 рік;
- №185154224100462-UA80000000001078669 від 30 червня 2025 року на суму 1254,94 гривень за 2021 рік;
- №185154124100462-UA12020010000033698 від 30 червня 2025 року на суму 4348,79 гривень за 2021 рік;
- №185155124100462-UA12020010000033698 від 30 червня 2025 року на суму 758,46 гривень за 2022 рік;
- №185155024100462-UA12020010000033698 від 30 червня 2025 року на суму 4817,79 гривень за 2022 рік;
- №185154824100462-UA80000000001078669 від 30 червня 2025 року на суму 2719,04 гривень за 2022 рік;
- №185154724100462-UA12020010000033698 від 30 червня 2025 року на суму 3888,72 гривень за 2022 рік;
2) стягнути понесені позивачем судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 968,96 гривень та компенсувати з відповідача понесені позивачем витрати, пов`язані зі складанням даної позовної заяви, та інших документів, пов`язаних з розглядом справи у суді першої інстанції, які вона оцінює приблизно у 12 000,00 тисяч гривень.
Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями їй був нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021-2022 роки, а саме: 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 39,10 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , право власності на які підтверджено відповідно до Свідоцтв про право на спадщину та Договору купівлі-продажу від 21.11.2009р. Позивачка у позові зазначила, що не погоджується із вказаними оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями (далі – ППР), оскільки ППР на суму 848,19 грн., на суму 5387,77 грн., на суму 1254,94 грн., на суму 4348,79 грн. за 2021 рік, були прийняті поза межами строку давності, встановленого ст.102 ПК України (1095 днів), що є самостійною підставою для їх скасування як протиправних; ППР на суму 1254,94 грн. за 2021 рік було сформоване відповідачем поза межами територіальної юрисдикції, встановленої ПК України, оскільки об`єкт нерухомого майна щодо якого відповідачем визначено податкове зобов`язання, знаходиться на території міста Києва, а відповідно, саме контролюючим органом за місцезнаходженням об`єкта нерухомості визначається спірне податкове зобов`язання, відтак, порушення правил територіальної компетенції є істотним порушенням вимог податкового законодавства, що призводить до недійсності та скасування такого ППР; оскільки квартира АДРЕСА_6 становить загальну площу 40,90 кв.м., а також і квартира АДРЕСА_7 становить загальну площу 39,10 кв.м., тобто, менше 60, кв.м., то вони не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, незалежно від кількості співвласників та розміру часток у праві власності відповідно до вимог п.п.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України, відтак, не врахувавши зазначені норми та не зазначивши розрахунок бази оподаткування, це призвело до істотного порушення відповідачем процедури та неправомірного нарахування податку за 2021-2022 роки; щодо квартири АДРЕСА_8 загальною площею 86,70 кв.м., то позивачка вказала на те, що оподатковувана площа за цією квартирою має становити 26,70 кв.м., тобто, без урахування пільгових 60 кв.м., однак, у оспорюваних ППР за цією квартирою контролюючим органом не було враховано вимогу про зменшення бази оподаткування на 60 кв.м., відтак, вважає, що прийняті за нею ППР на суму 5387,77 грн. за 2021 рік, на суму 4817,79 грн. за 2022 рік є незаконними, необгрунтованими та такими, що підлягають скасуванню у повному обсязі; щодо квартири АДРЕСА_9 , позивачка вказала на те, що загальна її площа становить 69,90 кв.м., відповідно, оподатковувана її площа має становити 9,90 кв.м., тобто, розрахунок проведений контролюючим органом без урахування пільгових 60 кв.м. На переконання позивачки внаслідок такого підходу визначені суми податкових зобов`язань (4348,79 грн. за 2021 рік та 3888,72 грн. за 2022 рік) є завищеними, необґрунтованими та не відповідають вимогам матеріального та податкового законодавства, тому оспорювані ППР прийняті всупереч положенням п.п.266.1.2 п.1 ст.266 ПК України, порушують її права та інтереси у зв`язку із чим підлягають визнанню протиправними та скасуванню. Окрім того, позивачка зазначила у позові, що при зверненні до суду нею були понесені судові витрати, орієнтовний розмір яких складає 12000 грн., пов`язані зі сплатою судового збору та складання позову, які вона просила покласти на відповідача у даній справі.
Ухвалою суду від 09.12.2025р. було відкрито адміністративне провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 08.01.2026р., а також зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотримання вимог ст.ст.162,261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати докази на підтвердження правомірності прийняття оспорюваних ППР, виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Наведена ухвала суду була отримана учасниками справи через електронні кабінети сторін 10.12.2025р., що є належним повідомленням учасників справи про час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.ст.18,251 КАС України, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронних листів, наявних у матеріалах справи На виконання вищезазначених вимог ухвали суду, 25.12.2025р. через систему «Електронний суд» відповідачем було подано відзив на позов, у якому останній просив відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог повністю посилаючись на те, що у власності позивачки знаходиться 4 квартири (3 у місті Дніпрі та одна у місті Києві), тому відповідно до вимог п. п. б) п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 п.266.4 цієї статті та відповідної ставки податку. Сума податку, обчислена контролюючим органом з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості – абз. «г» п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України. Відтак, відповідач зазначає, що згідно змісту розрахунків цього податку, контролюючим органом було здійснено нарахування податку виходячи з сумарної загальної площі об`єктів та відповідно з застосуванням пільги у вигляді зменшення бази оподаткування – 60,00 кв.м., що відповідає вищенаведеним вимогам абз. «а» п.п.266.4.1 п.266.4, абз. «б», абз. «г» п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України. Відтак, доводи позивача про невірність проведення розрахунку, не застосування пільги – 60,00 кв.м. та його непрозорість не відповідають дійсності та є безпідставними. Щодо податкової адреси платника, то представник відповідача зазначив, що платники податків реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб відповідно п.п.266.7.1, п.266.3 ст.266 ПК України здійснюються контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості та відповідної ставки податку. Отже, оскільки відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України станом на 12.12.2025р. зазначено податковою адресою позивача – АДРЕСА_10 , тому саме ГУ ДПС у Дніпропетровській області наділений повноваженнями формувати ППР з урахуванням ставки податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, яке розташоване і у місті Києві. Щодо строку винесення ППР, то відповідач зазначив, що оскільки мало місце зупинення строків давності з 18.03.2020 по 31.07.2023р. (включно), тож ППР за податкові періоди 2021-2022 роки можуть бути винесені включно по 2026 рік. За викладеного, відповідач вважає, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області при винесенні оскаржуваних ППР діяло в спосіб та межах, визначених чинним законодавством України, вірно розрахувавши розмір податкового зобов`язання, тому оскаржувані ППР є правомірними і не підлягають скасуванню. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 12000 грн., відповідач у відзиві на позов вказав на те, що оскільки даний позов є типовим, тому такі витрати у наведеній сумі є перебільшеними та необґрунтованими, тому також задоволенню не підлягають.
15.07.2026р. через систему «Електронний суд» представником відповідача були подані письмові пояснення, у яких останнім було наведено детальний розрахунок податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке було нараховано позивачці за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями за 2021-2022 роки, із наведенням розміру загальної оподатковуваної площі із застосуванням пільги 60 кв.м. та розміру питомої ваги по кожній квартирі окремо, додатково, зазначено про те, що строки давності для винесення згаданих ППР, з урахуванням їх зупинення на період дії мораторію та введення воєнного стану, встановлені ст.102 ПК України, контролюючим органом не були пропущені, оскільки останнім днем для їх винесення (1095-денний строк) по рішенню за 2021 – є 31.07.2026р., а по рішенню за 2022 – є 30.06.2027р.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
У зв`язку із великим навантаженням суддів справами військовослужбовців, перебуванням судді Конєвої С.О. у щорічній відпустці, що було об`єктивною перешкодою для розгляду справи по суті у вказаний строк, ухвалою суду від 16.07.2026р. розгляд даної справи було продовжено до 16.07.2026р. на підставі ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи викладене, дана справа вирішується 16.07.2026р., тобто, у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Із наявних в матеріалах справи документів, судом встановлені наступні обставини у даній справі.
Позивачка у справі – громадянка України ОСОБА_1 є власницею чотирьох об`єктів нерухомого майна, а саме:
1) квартири загальною площею, 86,60 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_11 (дата реєстрації права-06.03.2014р., частка власності 100%); 
2) квартири загальною площею 69,90 кв.м. розташованою за адресою: АДРЕСА_10 (дата реєстрації права – 25.12.2009, частка власності 100%);
3) квартири загальною площею 40,90 кв.м. розташованою за адресою : АДРЕСА_12 (дата реєстрації права -06.03.2014, частка власності 1/3);
4) квартири загальною площею 39.10 кв.м. розташованою за адресою: АДРЕСА_13 (дата реєстрації права – 25.05.2021, частка власності – 100%).
Зазначена інформація підтверджується копією паспорту позивачки серії НОМЕР_1 від 02.04.2001р. (у якому наявна інформація про реєстрацію місця проживання позивачки – АДРЕСА_10 з 06.05.2010р.) та відомостями, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 457350943 від 19.12.2025р., які наявні у справі.
На підставі п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України контролюючим органом 30.06.2025р. були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення, за якими позивачеві були визначені грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період – 2021-2022 роки, а саме:
- №1851544-2410-0462- НОМЕР_2 (по квартирі загальною площею 86,60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_11 ) визначено суму грошового зобов`язання за 2021 рік у розмірі 5387,77 грн.;
- №1851542-2410-0462-UA12020010000033698 (по квартирі загальною площею 39,10 кв.м. за адресою: АДРЕСА_13 ) визначено суму грошового зобов`язання за 2021 рік у розмірі 1254,94 грн.;
- №1851545-2410-0462-UA12020010000033698 (по квартирі загальною площею 40,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_12 ) визначено суму грошового зобов`язання за 2021 рік у розмірі 848,19 грн.;
- №1851541-2410-0462-UA12020010000033698 (по квартирі загальною площею 69,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_10 ) визначено суму грошового зобов`язання за 2021 рік у розмірі 4348,79 грн.;
- №1851550-2410-0462-UA12020010000033698 (по квартирі загальною площею 86,60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_11 ) визначено суму грошового зобов`язання за 2022 рік у розмірі 4817,79 грн.;
- №1851547-2410-0462-UA12020010000033698 (по квартирі загальною площею 69,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_10 ) визначено суму грошового зобов`язання за 2022 рік у розмірі 3888,72 грн.;
- №1851548-2410-0462-UA12020010000033698 (по квартирі загальною площею 39,10 кв.м. за адресою: АДРЕСА_13 ) визначено суму грошового зобов`язання за 2022 рік у розмірі 2719,04 грн.;
- №1851548-2410-0462-UA12020010000033698 (по квартирі загальною площею 40,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_12 ) визначено суму грошового зобов`язання за 2022 рік у розмірі 758,46 грн.
Вважаючи протиправними вищенаведені оспорювані податкові повідомлення-рішення відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволенню даного позову, виходячи з наступного.
Стосовно доводів позивачки про прийняття оспорюваних податкових повідомлень рішень за 2021-2022 роки поза межами строку давності, встановленого ст.102 ПК України, суд зазначає про таке. 
У відповідності до вимог п.п.266.10.3 п.266.10 п.266 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
За приписами п.102.1 ст.102 ПК України визначено, що контролюючий орган має право, зокрема, самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.
За п.52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України згідно з Законом №533-ІХ від 17.03.2020р., на період здійснення заходів спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), з 18 березня 2020 року по 31 травня 2020 року було зупинено перебіг строків давності, передбачених п.102.1 ст.102 ПК України.
Далі, у п.52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України Законом №591-ІХ від 13.05.2020р. були внесені зміни за змістом яких було установлено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651, з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, було відмінено.
Крім того, пунктом 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
27.05.2022 року набрав чинності Закон України від 12 травня 2022 року №2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», яким було внесені зміни, зокрема, до п.п.69.9 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України.
Згідно з підпунктом 69.9 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, тимчасово до 01 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, встановлених цим підпунктом.
Відтак, перебіг строків давності, визначених статтею 102 ПК України, був зупинений у період з 18.03.2020 року по 31.07.2023 року включно.
Отже, із аналізу вищенаведених приписів податкового законодавства слідує, що з урахуванням періоду зупинення строків давності з 18.03.2020 року по 31.07.2023 року (включно) податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, має бути визначене контролюючим органом за податкові (звітні) періоди (роки) протягом 1095 календарних днів, встановлених п.102.1 ст.102 ПК України, початок відліку яких, у даному випадку, для контролюючого органу розпочинається з 01 серпня 2023 року.
Так, виходячи з наведеного, контролюючий орган мав обов`язок визначити позивачці податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за, зокрема спірні періоди - 2021, 2022 роки та направити відповідні податкові повідомлення-рішення протягом 1095 календарних днів, який розпочався з 01.08.2023р. та завершився 01.08.2026р. включно.
Як вбачається зі змісту оспорюваних податкових повідомлень-рішень, контролюючим органом податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021-2022 роки позивачці було визначено 30.06.2025р., тобто, з дотриманням строку давності (1095 днів), встановленого п.102.1 ст.102 ПК України.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивачки про прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень поза межами строків давності, встановлених п.102.1 ст.102 ПК України (1095 днів), є неспроможними та спростовані, а тому такі аргументи не можуть бути обґрунтованими підставами для визнання їх протиправними та скасування.
З приводу аргументів позивачки стосовно того, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області не мала повноважень здійснювати визначення грошового зобов`язання щодо нерухомого майна, розташованого у місті Києві (по квартирі за адресою: АДРЕСА_13 ), оскільки таке зобов`язання визначається контролюючим органом за місцезнаходженням об`єкта нерухомості, що, є істотним порушенням правил територіальної компетенції, на її переконання, то суд з цього питання зазначає про наступне.
Наведені доводи позивачки є помилковими та спростовуються наступними приписами податкового законодавства.
Відповідно абз. «б» п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, зокрема, за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно, із аналізу наведених вище приписів податкового законодавства слідує, що у разі наявності у платника податків у власності більше одного об`єкта нерухомості, обчислення такого податку з об`єктів житлової нерухомості здійснюється - контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Як встановлено судом із матеріалів справи, зокрема, зі змісту копії паспорту позивачки серії НОМЕР_1 від 02.04.2001р. з 06.05.2010р. позивачка – ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_10 .
Тобто, із аналізу наведених обставин, слід зробити висновок, що податковою адресою позивачки є місце її реєстрації – АДРЕСА_10 .
Інших доказів про реєстрацію позивачки за іншою будь-якою адресою (не у місті Дніпрі) на спростування вищенаведених встановлених судом обставин, до матеріалів справи позивачкою не надано, а судом таких обставин не встановлено.
А отже, враховуючи наведене та те, що податковою адресою (місцем реєстрації) позивачки є – АДРЕСА_10 , перебування у спірний період – 2021-2022 роки у власності позивачки 4-ьох квартир (3-х - у місті Дніпрі та однієї – у місті Києві), суд приходить до висновку, що обчислення позивачці податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки саме контролюючим органом – ГУ ДПС у Дніпропетровській області за її податковою адресою (місцем реєстрації) відповідає його повноваженням та вимогам п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України, відтак, оспорювані податкові повідомлення-рішення по об`єкту житлової нерухомості – квартирі, яка знаходиться у місті Києві, є правомірними та законними. 
З приводу не правильності обчислення контролюючим органом сум грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки без урахування пільги (60 кв.м.), встановленої п.п.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України, за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями, на що посилається позивач у позові, суд зазначає наступне.
Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно ст.265 ПК України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Платниками цього податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової/нежитлової нерухомості – п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України.
За приписами п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток – п.п.266.3.1 п.266.2 ст.266 ПК України.
Згідно до вимог п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України встановлено, що оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платників податків, зокрема, документів на право власності.
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування - п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України.
Відповідно абз. «б» п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, зокрема, за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.
Сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості – абз. «г» п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
У відповідності до вимог абз. «а» п.п.266.4.1 пункту 266.4 ст.266 ПК України встановлено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема, для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.
Аналіз наведених приписів свідчить про те, що база оподаткування об`єктів житлової нерухомості зменшується на 60 кв.метрів незалежно від кількості квартир.
Тобто, законодавець визначив, що власнику житлової нерухомості (незалежно від кількості квартир) надається пільга, яка зменшується на 60 кв. метрів.
Відтак, доводи позивачки про те, що їй має бути надано пільга 60 кв.м. по кожній квартирі є помилковими та спростовуються змістом абз. «а» п.п.266.4.1 пункту 266.4 ст.266 ПК України.
Також із аналізу наведених приписів слідує, що обчислення суми податку у разі наявності у платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, їх часток виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної на 60 кв.м. та відповідної ставки податку, яка розподіляється контролюючим органом пропорційно питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Судом установлено, що позивачка є власницею чотирьох об`єктів нерухомого майна (4-х квартир житлової нерухомості), а саме:
1) квартири загальною площею, 86,60 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_11 (дата реєстрації права-06.03.2014р., частка власності 100%); 
2) квартири загальною площею 69,90 кв.м. розташованою за адресою: АДРЕСА_10 ( дата реєстрації права – 25.12.2009, частка власності 100%);
3) квартири загальною площею 40,90 кв.м. розташованою за адресою : АДРЕСА_12 (дата реєстрації права -06.03.2014, частка власності 1/3);
4) квартири загальною площею 39.10 кв.м. розташованою за адресою: АДРЕСА_13 (дата реєстрації права – 25.05.2021, частка власності – 100%).
Зазначена інформація підтверджується і відомостями, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №457350943 від 19.12.2025р., які наявні у справі.
Відтак, загальна сумарна площа об`єктів житлової нерухомості, їх часток, якими володіла позивачка у період з січня 2021р. по квітень 2021 році, становила 170,13 кв.м. (86,60+69,90+13,63 (1/3 частки).
В той же час, з травня 2021 по грудень 2021 року загальна сумарна площа згаданих об`єктів уже становила 209,23 кв.м. (86,60+69,90+13,63 (1/3 частки)+39,10).
За період 01.01.2022 по 31.12.2022 сумарна площа об`єктів житлової нерухомості, їх часток, якими володіла позивачка не змінювалася та становила – 209.23 кв.м. (86,60+69,90+13,63 (1/3 частки)+39,10).
Зі змісту наявних у справі копій Розрахунків податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, судом установлено, що контролюючим органом розрахунок цього податку здійснювався із сумарної загальної площі об`єктів або його часток, із застосуванням пільги у вигляді зменшення бази оподаткування – 60.00 кв.м., що підтверджено наступним.
Розрахунок податку за податковий період 2021 рік з січня по квітень (включно) по трьом об`єктам оподаткування. 
м. Дніпро: Ставка податку 90 / м2 
(Мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2021) - 6000,00 грн.* 1,5%) 
Розподіл податку по питомій вазі квартир: 
Питома вага площі 
Квартира: Площа: Частка в загальній площі: 
1.м.Дніпро, вулиця Метробудівська, загальна 86,60 кв.м. 86,60 / 170,13 = 0,5090 (50,90%) будинок 5 квартира 677 (частка позивачки 100%).
2.м.Дніпро, провулок Парусний, загальна 69,90 кв.м. 69,90 / 170,13 = 0,411 (41,10%) будинок 6. квартира 92 (частка позивачки 100%). 
3.м.Дніпро, проспект Петровського, загальна 40,90 кв.м 13,63 / 170,13 = 0,0801 (08,01%) будинок 44а, квартира 60 (частка позивачки 1/3). 
Загальна площа трьох об`єктів житлової нерухомості а саме (квартир) становить- 170,13 - 60 кв м. пільга визначена пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України = 110,13 (з урахуванням пільги). 
1. 110,13*0,5090 * 90 = 420,44 грн. (за місяць) - (квартира, загальною площею 86,60 кв.м, за адресою: АДРЕСА_11 ).
2. 110,13*0,411 * 90 = 339, 37 грн. (за місяць) - (квартира, загальною площею 69,90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_10 ). 
3. 110,13*0,0801 * 90 = 66,19 грн. (за місяць) - (квартира, загальною площею 40,90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_12 , частка власності 1/3).
Таким чином сума податку по трьох об`єктах оподаткування за 4 місяці складає:
1. 420,44 грн. (за місяць) * 4 (місяці) = 1681,76 гривень – (квартира, загальною площею 86,60 кв.м, за адресою: АДРЕСА_14 ). 
2. 339,37 грн. (за місяць) * 4 (місяці) = 1 357,48 гривень - (квартира, загальною площею 69,90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_10 ). 
3. 66,19 грн. (за місяць) * 4 (місяці) = 264,76 гривень - (квартира, загальною площею 40,90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_12 , частка власності 1/3). 
Розрахунок податку за податковий період 2021 рік з травня по грудень (включно). 
Дніпро: Ставка податку 90 / м2 
(Мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2021) - 6000,00 грн.* 1,5%)
Київ: Ставка податку 67,50 / м2
(Мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2021) - 6000,00 грн.* 1,12%) 
Розподіл податку по питомій вазі квартир: 
Питома вага площі 
Квартира: Площа: Частка в загальній площі: 
1) м.Дніпро, вулиця Метробудівська, загальна 86,60 кв.м. 86,60 / 209,23 = 0,414 (41,40%) будинок 5 квартира 677 (частка позивачки 100%). 
2) м.Дніпро, провулок Парусний, загальна 69,90 кв.м. 69,90 / 209,23 = 0,334 (33,40%) будинок 6. квартира 92 (частка позивачки 100%)
3) м.Дніпро, проспект Петровського, загальна 40,90 кв.м 13,63 / 209,23 = 0,065 (06,50%) будинок 44а, квартира 60 (частка позивачки 1/3) 
4) м.Київ, вулиця Тургенєвська, загальна 39,10 кв.м 39,10 / 209,23 = 0,187 (18,70%) будинок АДРЕСА_13 (дата державної реєстрації права власності 25.05.2021) 
Загальна площа чотирьох об`єктів житлової нерухомості а саме: (квартир) становить 209,23 - 60 кв м. пільга визначена пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України = 149,23 (з урахуванням пільги). 
1. 149,23*0,414 * 90 = 463,25 грн. (за місяць), - (квартира, загальною площею 86,60 кв.м, за адресою: АДРЕСА_11 ). 
2. 149,23*0,334 * 90 = 373,92 грн. (за місяць), - (квартира, загальною площею 69,90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_10 ). 
3. 149,23*0,065 * 90 = 72,93 грн. (за місяць), - (квартира, загальною площею 40,90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_12 , частка власності 1/3).
4. 149,23*0,187 * 67,50 = 156,87 грн. (за місяць), - (квартира, загальною площею 39,10 кв.м, за адресою: АДРЕСА_13 ). 
Таким чином сума податку по чотирьох об`єктах оподаткування за 8 місяців складає: 
1. 463,25 грн (за місяць) * 8 (місяців) = 3706,00 грн. – (квартира, загальною площею 86,60 кв.м, за адресою: АДРЕСА_14 ). 
2. 373,92 грн (за місяць) * 8 (місяців) = 2991,36 грн. - (квартира, загальною площею 69,90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_10 ). 
3. 72,93 грн (за місяць) * 8 (місяців) = 583,44 грн. - (квартира, загальною площею 40,90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_12 , частка власності 1/3). 
4. 156,87 грн (за місяць) * 8 (місяців) = 1254,94 грн. - (квартира, загальною площею 39,10 кв.м, за адресою: АДРЕСА_13 ). 
Отже, враховуючи вищенаведене вбачається, що контролюючим органом за податковий період 2021 рік здійснено правомірне нарахування позивачці спірного податку, що відповідає наведеним нижче розрахункам, а саме: 
1. 1681,76 (за 4 місяці) + 3706,00 (за 8 місяців) = 5 387,77 грн., (квартира, загальною площею 86,60 кв.м, за адресою: АДРЕСА_11 частка власності 100%). 
2. 1357,48 (за 4 місяці) + 2991,36 (за 8 місяців) = 4 348,84 грн., (квартира, загальною площею 69,90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_10 , частка власності 100%). 
3. 264,76 (за 4 місяці) + 583,44 (за 8 місяців) = 848,19 грн., (квартира, загальною площею 40,90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_12 , частка власності 1/3). 
4. 1254,94 грн.,(квартира, загальною площею 39,10 кв.м, за адресою: АДРЕСА_13 частка власності 100% (дата державної реєстрації права власності 25.05.2021).
Розрахунок податку за податковий період 2022 рік. 
Ставка податку 78 / м2 
(Мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2021) - 6500,00 грн.* 1,2%) 
Київ: Ставка податку 97,50 / м2 
(Мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2021) - 6500,00 грн.* 1,50%) 
Розподіл податку по питомій вазі квартир: 
Питома вага площі 
Квартира: Площа: Частка в загальній площі: 
1) м.Дніпро, вулиця Метробудівська, загальна 86,60 кв.м. 86,60 / 209,23 = 0,414 (41,40%) будинок 5 квартира 677 (частка позивачки 100%). 
2)м.Дніпро, провулок Парусний, загальна 69,90 кв.м. 69,90 / 209,23 = 0,334 (33,40%) будинок 6. квартира 92 (частка позивачки 100%).
3)м.Дніпро, проспект Петровського, загальна 40,90 кв.м 13,63 / 209,23 = 0,065 (06,50%) будинок 44а, квартира 60 (частка позивачки 1/3). 
4)м.Київ, вулиця Тургенєвська, загальна 39,10 кв.м 39,10 / 209,23 = 0,187 (18,70%) будинок АДРЕСА_13 , (дата державної реєстрації права власності 25.05.2021, частка позивачки 100%). 
Загальна площа чотирьох об`єктів житлової нерухомості а саме: (квартир) становить 209,23 - 60 кв м. пільга визначена пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України = 149,23 (з урахуванням пільги). 
1. 149,23*0,414 * 78 = 401,48 грн. (за місяць) - (квартира, загальною площею 86,60 кв.м, за адресою: АДРЕСА_11 ). 
2. 149,23*0,334 * 78 = 324,06 грн. (за місяць) - (квартира, загальною площею 69,90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_10 ). 
3. 149,23*0,065 * 78 = 63,20 грн. (за місяць) - (квартира, загальною площею 40,90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_12 , частка власності 1/3).
4. 149,23*0,187 * 97,50 = 226,59 грн. (за місяць) - (квартира, загальною площею 39,10 кв.м, за адресою: АДРЕСА_13 ). 
Враховуючи вищенаведене вбачається, що контролюючим органом за податковий період 2022 рік здійснено правомірне нарахування спірного податку позивачці, що відповідає наведеним нижче розрахункам, а саме:
1. 401,48 грн (за місяць) * 12 (місяців) = 4817,79 грн., (квартира, загальною площею 86,60 кв.м, за адресою: АДРЕСА_11 , частка власності 100%). 
2. 324,06 грн (за місяць) * 12 (місяців) = 3888,72 грн., (квартира, загальною площею 69,90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_10 , частка власності 100%). 
3. 63,20 грн (за місяць) * 12 (місяців) = 758,46 грн., (квартира, загальною площею 40,90 кв.м, за адресою: АДРЕСА_12 , частка власності 1/3). 
4. 226,59 грн (за місяць) * 12 (місяців) = 2 719,04 грн., (квартира, загальною площею 39,10 кв.м, за адресою: АДРЕСА_13 частка власності 100%).
Отже, із аналізу наведених розрахунків слідує, що контролюючим органом під час проведення нарахування позивачеві податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями, було здійснено розрахунок цього податку із сумарної загальної площі/часток, якими володіє позивач, що становить – 170,13 кв.м. у період з січня по квітень 2021 року (із розрахунку 170,13 кв.м. -60 кв.м. =110,13 кв.м. – оподатковувана сумарна площа), з травня 2021 по грудень 2021 та у 2022 р. становила – 209.23 кв.м. (із розрахунку 209,23 кв.м. – 60 кв.м. = 149,23 кв.м. – оподатковувана сумарна площа), тобто, при проведенні такого розрахунку застосовано пільгу у вигляді зменшення бази оподаткування -60 кв.м., що відповідає вищенаведеним вимогам абз. «а» п.п.266.4.1 пункту 266.4, абз. «б», абз. «г» п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України.
А відтак, доводи позивачки про невірність проведення розрахунку, не застосування пільги -60 кв.м. та його непрозорість не відповідають дійсності та вищенаведеним проведеним судом аналізом спростовані.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивачці за 2021-2022 роки за оспорюваними податковими повідомленнями-рішенням проведено контролюючим органом у межах його повноважень, правильного обчислення/розрахунку у відповідності до вимог вищенаведеного податкового законодавства, тому обґрунтовані підстави з наведених підстав для визнання їх протиправними та скасування у адміністративного суду відсутні.
За приписами ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи – ч.1 ст.75 наведеного Кодексу.
Згідно ч.1 ст.76 Кодексу, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, у ході судового розгляду справи протиправність оспорюваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу вищенаведених приписів чинного податкового законодавства жодними належними, достатніми та допустимими доказами позивачем не доведена.
Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення, тому відхиляються судом аргументи представника позивача з приводу того, що з 27.05.2022 року припинили застосовуватися положення законодавства щодо мораторію (зупинення) на період дії воєнного стану, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, які поширювалися на правовідносини, що врегульовувались пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, згідно Закону №2260-ІХ, з огляду на те, що ці приписи стосувалися строків відновлення камеральних та фактичних перевірок контролюючими органами, застосування штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних та/або розрахунків коригування у ЄРПН, відтак, на правовідносини щодо нарахування та сплати спірного податку фізичним особам вказані приписи не розповсюджуються, тому посилання представника позивача на вказані норми є неспроможними.
До того ж, як вище досліджено судом, контролюючий орган, приймаючи оспорювані ППР 30.06.2025р. строк давності для визначення за ними грошових зобов`язань позивачці за спірним податком не пропустив, оскільки з урахуванням зупинення таких строків цей строк (1095 днів) розпочався з 01.08.2023 та завершився 01.08.2026р., що відповідає вимогам ст.102 ПК України.
Усі інші аргументи представника позивачки вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Приймаючи до уваги все вищевикладене та перевіривши правомірність прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень за критеріями, визначеними ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення від 30.06.2025р. прийняті відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Враховуючи наведене та те, що судом не встановлено протиправності прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, а позивачем таких доказів суду не надано, тому суд приходить до висновку, що такі податкові повідомлення-рішення визнанню протиправними та скасуванню не підлягають.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Статтями 6,7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.
За викладеного, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, а тому у його задоволенні позивачці слід відмовити повністю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень.
Однак, виходячи з того, що у суду відсутні будь-які правові підстави для задоволення даного позову, то і судові витрати позивачки як по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн., понесені позивачкою згідно квитанції про сплату №5065-4026-4489-3230 від 03.12.2025р., так і судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн., про які зазначила позивачка у позові, не підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача – суб`єкта владних повноважень, виходячи з вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 78, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.06.2025р. – відмовити повністю.
Всі судові витрати покласти на позивачку згідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва