ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року
м. Київ

справа № 757/19524/24
провадження № 61-8226св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (судді-доповідача), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

учасники справи:
позивач - Громадська організація «Товариство «Восток»,
відповідачі: держава Україна у особі Національного агентства з питань запобігання корупції, Южненська міська рада Одеської області,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Громадської організації «Товариство «ВОСТОК» на протокольну ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року, постановлену під головуванням судді Литвинової І. В., та постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2026 року, ухвалену колегією у складі суддів Левенця Б. Б., Євграфової Є. П., Саліхова В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2024 року Громадська організація «Товариство «Восток» звернулася (далі - ГО «Товариство «Восток», ГО) до держави Україна в особі Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.
2. Мотивувала тим, що 10 жовтня 2023 року звернулася до НАЗК з заявою про вчинення корупційного правопорушення головою Южненської міської ради Одеської області ОСОБА_1 01 листопада 2023 року позивач отримав відповідь про відсутність фактів, які вказували б на правопорушення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимог Закону України «Про запобігання корупції». Позивач вважав, що голова Ради ОСОБА_1 та ОСОБА_2 створили корупційну схему, за допомогою якої завдали державі збитків на суму 19 000 000 грн. Позивач вказував на те, що зазначені особи не сплачували у повному обсязі орендну плату за користування земельною ділянкою площею 12 га з кадастровим номером 5122785800:01:001:0435 з 12 березня 2015 року, а саме після поділу її на земельні ділянки площею 8 га кадастровим номером 5122785800:01:001:0599 та площею 4 га з кадастровим номером 5122785800:01:001:0600. Також вказані особи використовували 1 100 гаражів громадян - членів ГО «Товариство «Восток», стягуючи з громадян платежі, встановивши на в`їзді до території, на якій розташовані гаражі, шлагбаум. ГО Вважала, що такими діями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 обмежують її право на здійснення статутної діяльності. Власник земельних ділянок - Южненська міська рада, не реагувала на відповідні звернення ГО, що на спірних земельних ділянках 25 років тому були побудовані 1 100 гаражів за власні кошти громадян - членів ГО. Земельна ділянка надавалася ТОВ «Істок» Радою у оренду. Натомість на час звернення з цим позовом голова Ради уклав додаткові угоди до договору оренди від 26 жовтня 2020 року, згідно з умовами яких орендна плата складає 23 906,42 грн на рік, на відміну від умов договору, де орендна плата встановлювалася у розмірі 2 390 641,51 грн на рік. Рада відмовлялася передавати земельну ділянку у оренду ГО, у зв`язку з чим позивач вважав, що громадяни, котрі за власні кошти побудували 1 100 гаражів, залишилися безправними. Позивач вважав, що оскільки НАЗК не розглянув заяву на протиправні (корупційні) дії ОСОБА_1 та депутата Верховної Ради ОСОБА_2, щодо використання земельної ділянки площею 12 га з кадастровим номером 5122785800:01:001:0435, тобто допустив бездіяльність, не відновивши права та законні інтереси членів ГО «Товариство «Восток», то цим завдав шкоди позивачу. 

3. У зв`язку з цим ГО просила суд стягнути з держави Україна на користь ГО «Товариство «Восток» кошти на суму 6 650 000 грн.

4. Ухвалою від 06 листопада 2024 року Печерський районний суд міста Києва залучив до участі у справі співвідповідача Южненську міську раду Одеської області (далі - Рада, орган місцевого самоврядування).

5. 03 березня 2025 року ГО «Товариство «Восток» подало до суду заяву про остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників процесу.

6. ГО зазначила співвідповідачами державу Україна у особі НАЗК, Южненську міську раду Одеської області, Приватне підприємство «Південьпарксервіс» (далі - ПП «Південьпарксервіс». При цьому остаточно визначила такі позовні вимоги:
− стягнути з держави Україна кошти на суму 1 650 000 грн, з Южненської міської ради Одеської області кошти на суму 1 000 000 грн, з Приватного підприємства «Південьпарксервіс» на користь ГО «Товариство «Восток» кошти на суму 4 000 000 грн;
− визнати недійсною додаткову угоду, укладену Южненською міською радою Одеської області з ПП «Південьпарксервіс» 15 грудня 2021 року, до договору оренди земельної ділянки від 26 жовтня 2020 року щодо земельних ділянок площею 8 га з кадастровим номером 5122785800:01:001:0599 та площею 4 га з кадастровим номером 5122785800:01:001:0600;
− зобов`язати Южненську міську раду Одеської області передати в оренду ГО «Товариство «Восток» земельні ділянки площею 8 га з кадастровим номером 5122785800:01:001:0599 та площею 4 га з кадастровим номером 5122785800:01:001:0600 (під уже збудовані 1 100 гаражів власників - членів ГО «Товариство «Восток».

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень та мотиви їх ухвалення 

7. Протокольною ухвалою від 24 червня 2025 року Печерський районний суд міста Києва відмовив представнику позивача у прийнятті до розгляду заяви щодо остаточного визначення предмета спору.

8. Київський апеляційний суд постановою від 16 червня 2026 року залишив протокольну ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

9. 19 червня 2026 року ГО «Товариство «Восток» за допомогою підсистеми «Електронний суд» надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати протокольну ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2026 року і направити справу для продовження розгляду.
10. Мотивує скаргу тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, порушив норму процесуального права, оскільки залучивши ухвалою від 06 листопада 2024 року до участі у справі Южненську міську раду Одеської області, протокольною ухвалою від 24 червня 2025 року відмовив у розгляді позовних вимог, пред`явлених до Южненської міської ради. На думку заявника суди не врахували, що права та обов`язки відповідачів виникли з однієї підстави, у зв`язку з чим позивач вважав за необхідне розглядати спір за участі Южненської міської ради Одеської області з вимогами, пред`явленими до зазначеної особи. Без залучення зазначеної особи до участі у справі розгляд спору позивач вважав неможливим(абзац другий частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України)).

11. Правом на подання відзиву інші учасники справи не скористалися.

Провадження у суді касаційної інстанції

12. Ухвалою від 09 липня 2026 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження, витребував справу з суду першої інстанції.

13. Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права (абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України).

14. У липні 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

15. Суд апеляційної інстанції встановив, що звертаючись до суду з позовними вимогами до держави Україна в особі НАЗК, Южненської міської ради Одеської області про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, на користь ГО «Товариство «Восток» у розмірі 6 650 000 грн, позивач посилався на те, НАЗК, розглядаючи заяву позивача на протиправні дії Южненського міського голови ОСОБА_1 та Депутата Верховної Ради ОСОБА_2 щодо використання земельної ділянки, не вчинило жодних дій, передбачених приписами статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» та не відновило права та законні інтереси членів ГО «Товариство «ВОСТОК», тому вважав, що бездіяльністю НАЗК завдано шкоди ГО «Товариство «ВОСТОК» на суму 6 650 000 грн.

16. 03 березня 2025 року до суду надійшла заява від керівника Громадської організації «Товариство «ВОСТОК» Абрамовича О. В. про остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, в якій останній просив:
− стягнути з держави Україна кошти в сумі 1 650 000 грн; з Южненської міської ради Одеського району Одеської області 1 000 000 грн та Приватного підприємства «Південьпарксервіс» кошти в сумі 4 000 000 грн на користь Громадської організації «Товариство «ВОСТОК» за завдану шкоду;
− визнати додаткову угоду Южненської міської ради Одеської області та ПП «Південьпарксервіс» № 2 від 15 грудня 2021 року до договору оренди земельної ділянки від 26 жовтня 2020 року щодо земельних ділянок з кадастровим номером 5122785800:01:001:0599 площею 8 га та кадастровим номером 5122785800:01:001:0600 площею 4 га - недійсною;
− зобов`язати Южненську міську раду Одеської області передати в оренду ГО «Товариство «ВОСТОК» земельні ділянки з кадастровим номером 5122785800:01:001:0599 площею 8 га та з кадастровим номером 5122785800:01:001:0600 площею 4 га.

17. Суд апеляційної інстанції вказав у постанові, що у заяві про уточнення позовних вимог, позивач, заявляючи нові позовні вимоги, посилався на незаконність дій міського голови Южненської міської ради Одеської області та ПП «Південьпарксервіс», заявив вимоги щодо недійсності додаткової угоди до договору оренди землі, укладеного між господарюючими суб`єктами, зобов`язання відповідача Южненської міської ради Одеської області передати в оренду земельні ділянки позивачу та посилався на завдання останньому шкоди.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, якими керується суд при ухваленні постанови

18. Правове питання, порушене у касаційній скарзі, стосується обґрунтованості висновків суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про неможливість подання до суду заяви про одночасну зміну предмета та підстав позову.

19. Відмовляючи у прийнятті заяви про остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу і повертаючи її позивачу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, керувався тим, що ГО заявила одночасно про зміну як предмета, так і підстав позову.

20. З таким висновком колегія суддів погоджується, керуючись такими міркуваннями.

21. Частинами першою та четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

22. Згідно зі змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

23. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

24. Згідно із частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

25. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункти 4, 5 частини другої статті 175 ЦПК України).

26. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина шоста статті 175 ЦПК України).

27. Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

28. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
29. Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає в позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

18. У статті 49 ЦПК України унормовані процесуальні права та обов`язки сторін.

19. Так, відповідно до частин другої та третьої статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

20. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

21. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц зазначила, що у разі надходження до суду такої заяви суд, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: 
− подання іншого (ще одного) позову;
− збільшення або зменшення розміру позовних вимог;
− об`єднання позовних вимог;
− зміну предмета або підстав позову.

22. Оскільки предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, зокрема, статтею 16 ЦК України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.
23. Водночас як збільшення або зменшення розміру позовних вимог треба розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Збільшенням розміру позовних вимог не може бути заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені в тексті позовної заяви.

24. Заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

25. У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

26. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

27. Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 
1) заміна одних позовних вимог іншими; 
2) доповнення позовних вимог новими; 
3) вилучення деяких із позовних вимог; 
4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

28. Колегія суддів, надавши оцінку позовним вимогам та вимогам заяви про остаточне визначення предмета спору та характер спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, зазначає, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не лише змінив правові вимоги, а й навів інші обставини на їх обґрунтування.

29. Так у первісно поданій позовній заяві позивач посилався на те, що порушення його права сталося внаслідок бездіяльності НАЗК щодо розгляду заяви на протиправні дії голови Ради та депутата Верховної Ради, у зв`язку з чим позивач вважав, що його порушене право підлягає поновленню шляхом відшкодування шкоди державою, визначеної у грошовому еквіваленті. Тобто, зазначені правовідносини виникли з деліктних (недоговірних) правовідносин, за результатом яких на думку позивача йому була заподіяна шкода. При цьому, зазначена вимога не стосувалася передання спірних земельних ділянок з володіння чинного користувача у володіння ГО «Товариство «Восток».

30. У заяві про остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу ГО розширила коло співвідповідачів, заявивши, що зазначений нею у первісному позові розмір заподіяної шкоди відшкодовується у такому ж обсязі, однак підлягає розподілу між державою Україна, Южненською міською радою Одеської області та ПП «Південьпарксервіс». 

31. При цьому, загальний обсяг позовних вимог позивач доповнив вимогами про визнання недійсною додаткової угоди Южненської міської ради та ПП «Південьпарксервіс» № 2 від 15 грудня 2021 року та зобов`язання Южненської міської ради Одеського району Одеської області передати в оренду ГО «Товариство «Восток» спірні земельні ділянки. 

32. Вимога про визнання недійсною додаткової угоди випливає з договірних правовідносин, стороною яких позивач не був. Предметом зазначеної вимоги є додаткова угода, яку позивач мав намір оспорювати. Похідною вимогою позивач заявляє зобов`язання Ради передати у оренду позивачу спірні земельні ділянки. 

33. При цьому, ні оспорювана додаткова угода, ні спірні земельні ділянки жодним чином не стосувалися бездіяльності НАЗК щодо розгляду звернення ГО. Натомість, вимоги про визнання недійсною угоди та зобов`язання Ради передати в оренду ГО спірні земельні ділянки виникають з інших підстав, відмінних від деліктних правовідносин, та мають інший предмет спору. Зазначене дає підстави для висновку про відмінність як предмета, так і підстав зазначених позовних вимог від вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної державою Україна, Южненською міською радою Одеської області, ПП «Південьпарксервіс», яка випливає з деліктних правовідносин.

34. Оскільки одночасна зміна предмета та підстав позову позивачем не допускається, то суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у прийнятті заяви про остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

30. Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують та зводяться до суб`єктивного тлумачення норм процесуального права, а саме щодо необхідності розгляду справи за участі у справі належного відповідача. Однак, такі мотиви не спростовують висновку суду першої інстанції про одночасну зміну як предмета, так і підстав позову. Вимога у первісному позові стосувалася відшкодування шкоди як державою Україна у особі НАЗК, так і Южненською міською радою. Натомість нові позовні вимоги, заявлені ГО, стосувалися крім деліктних правовідносин також договірних правовідносин, учасником яких була Южненська міська рада Одеської області, та які мають інші підстави виникнення та інше нормативно-правове регулювання.

31. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

32. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

33. З огляду на вказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростували.

Щодо судових витрат

34. Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

35. Оскільки Верховний Суд за результатами касаційного перегляду залишив оскаржувані судові рішення без змін, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Громадської організації «Товариство «ВОСТОК» залишити без задоволення.
Протокольну ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2026 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає..

Судді: А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров