Справа № 202/6887/25
Провадження № 1-кп/202/925/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2026 року м.Дніпро
Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді      ОСОБА_1 ,
при секретарі       ОСОБА_2 , 
за участю:
прокурора        ОСОБА_3 ,
обвинуваченого(ВКЗ)     ОСОБА_4 ,
захисника(ВКЗ)      ОСОБА_5 ,
потерпілих       ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпра кримінальне провадження №12025052420000243, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 квітня 2024 року у відношенні: 

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буча, Київської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, розлученого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, водія господарчого відділення взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, зареєстрованого АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 13 квітня 2025 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм побратимом — військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вживав спиртні напої у приміщенні кухні.
Під час спільного перебування між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виникла сварка, пов`язана з розбиттям мобільного телефону, який належав ОСОБА_4 , а також словесними висловлюваннями та поведінкою ОСОБА_8 , які ОСОБА_4 сприйняв як такі, що принижують його честь та гідність.
У ході конфлікту у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .
Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи неминучість настання смерті потерпілого та бажаючи її настання, залишив приміщення кухні, пройшов до підвального приміщення, де взяв 5,45-мм автомат Калашникова АК-74 № НОМЕР_2 , ввірений для службового користування військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після цього ОСОБА_4 перевів автоматичну зброю в режим ведення автоматичного вогню, дослав патрон до патронника та, повернувшись із зарядженою зброєю до приміщення кухні, де перебував ОСОБА_8 , знаходячись на відстані не менше одного метра від останнього, здійснив у його напрямку постріл чергою.
Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 ОСОБА_8 заподіяно три вогнепальні наскрізні кульові поранення голови та шиї з ушкодженням кісток черепа та руйнуванням головного мозку, багатоуламковим переломом першого шийного хребця, кісток обличчя, твердого піднебіння, багатоуламковим переломом великого ріжка під`язикової кістки та ушкодженням язика, від яких ОСОБА_8 помер на місці події.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, підтвердив та їх не оспорював.
Обвинувачений просив здійснити судовий розгляд у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, про що подав відповідну письмову заяву, зазначивши, що зміст фактичних обставин кримінального провадження та правові наслідки такого порядку судового розгляду йому зрозумілі.
Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію обвинуваченого та проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечувала.
Прокурор та потерпілі також не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Судом встановлено, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, які ними не оспорюються, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає.
Суд роз`яснив учасникам судового провадження передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України процесуальні наслідки такого порядку судового розгляду, зокрема неможливість оспорювання в апеляційному порядку тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких судом було визнано недоцільним.

За таких обставин суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та дослідив письмові матеріали кримінального провадження в обсязі, необхідному для вирішення питань щодо осудності обвинуваченого, призначення покарання, цивільного позову, процесуальних витрат, речових доказів та інших питань, які підлягають вирішенню судом при ухваленні вироку.

Судом, зокрема, досліджено:
- висновок судово-психіатричного експерта № 282-к від 20 червня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_4 здатний усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними;
- матеріали щодо проведення судової експертизи зброї № СЕ-19/113-25/2853-БЛ від 26 травня 2025 року;
- акт огляду № 310 від 17 квітня 2025 року щодо встановлення стану алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу;
- документи, що характеризують особу обвинуваченого.
З огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення, які обвинуваченим визнані повністю та ніким із учасників судового провадження не оспорюються, суд доходить висновку, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання ОСОБА_4 , суд виходить із засад законності, справедливості, обґрунтованості, співмірності та індивідуалізації покарання.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, характер та спосіб реалізації умислу, поведінку обвинуваченого до, під час та після вчинення кримінального правопорушення, наслідки його дій, дані про особу обвинуваченого, а також установлені судом обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та посягає на найвищу соціальну цінність — життя людини, позбавлення якого має незворотний характер.
Водночас суд враховує не лише формальну категорію кримінального правопорушення, а й конкретний ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_4 діяння.
Так, конфлікт між обвинуваченим та потерпілим виник під час спільного вживання алкогольних напоїв і був пов`язаний із пошкодженням мобільного телефону та словесною сваркою.
При цьому ОСОБА_4 мав об`єктивну можливість припинити конфлікт та утриматися від подальших протиправних дій.
Натомість він залишив приміщення, в якому перебував потерпілий, пройшов до іншого приміщення, заволодів автоматичною вогнепальною зброєю, привів її у стан, придатний для стрільби, дослав патрон до патронника та повернувся зі зброєю до потерпілого.
Перебуваючи на відстані не менше одного метра від ОСОБА_8 , обвинувачений здійснив у його напрямку постріл чергою з автоматичної вогнепальної зброї.
Унаслідок таких дій потерпілому заподіяно три вогнепальні наскрізні кульові поранення голови та шиї із тяжкими руйнівними ушкодженнями життєво важливих органів, від яких останній помер на місці події.
Таким чином, спосіб реалізації умислу, використання автоматичної бойової зброї, попереднє приведення її у готовність до застосування, повернення зі зброєю до місця перебування потерпілого, здійснення пострілу чергою з близької відстані та локалізація заподіяних поранень свідчать про значний ступінь суспільної небезпечності конкретного кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, а тому в силу характеру своєї служби усвідомлював властивості автоматичної вогнепальної зброї, її уражаючу здатність та можливі наслідки застосування такої зброї щодо людини.
Разом із тим суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є військовослужбовцем, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 282-к від 20 червня 2025 року ОСОБА_4 здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке суд оцінює у сукупності з повним визнанням ним своєї винуватості, критичним ставленням до вчиненого та усвідомленням наслідків своїх дій.
Підстав для визнання активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення самостійною обставиною, що пом`якшує покарання, суд не вбачає, оскільки саме по собі повне визнання винуватості не свідчить про здійснення обвинуваченим конкретних активних та добровільних дій, спрямованих на надання органу досудового розслідування істотної допомоги у встановленні обставин кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Вирішуючи питання про конкретний строк покарання, суд виходить із необхідності забезпечення справедливого балансу між тяжкістю та конкретними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, його незворотними наслідками, способом реалізації умислу, даними про особу обвинуваченого, його ставленням до вчиненого та встановленими обставинами, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Суд враховує, що смерть людини є обов`язковою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а тому сам по собі факт настання смерті потерпілого не може повторно враховуватися судом як обставина, що підвищує ступінь тяжкості покарання.
Визначальне значення для індивідуалізації покарання в цьому кримінальному провадженні мають конкретний спосіб реалізації умислу, характер дій обвинуваченого, використання автоматичної вогнепальної зброї, здійснення пострілу чергою з близької відстані, характер та локалізація заподіяних потерпілому поранень, а також вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Наведені обставини, на переконання суду, обумовлюють необхідність призначення ОСОБА_4 покарання, наближеного до максимальної межі санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Водночас суд бере до уваги відсутність у ОСОБА_4 попередніх судимостей, проходження ним військової служби, повне визнання винуватості та щире каяття, у зв`язку з чим не вбачає підстав для призначення максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.
Оцінивши наведені обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що покарання у виді позбавлення волі відповідає принципам законності, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, характеру і конкретному ступеню суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого, а також є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення більш м`якого покарання суд не встановив.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховує характер та тяжкість кримінального правопорушення, за яке ОСОБА_4 призначається тривале покарання у виді позбавлення волі, дані про його особу, а також необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання вироку після набрання ним законної сили.
З огляду на викладене суд не вбачає підстав для зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу та вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.
Строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк призначеного покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У межах кримінального провадження потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення 3 000 000 грн моральної шкоди та 452 260 грн майнової шкоди.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами КПК України, а у випадках, коли відповідні процесуальні відносини цим Кодексом не врегульовані, застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Судом установлено, що ОСОБА_7 є дружиною загиблого ОСОБА_8 та потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, потерпіла зазначила, що внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 вона втратила чоловіка, з яким була пов`язана роками спільного життя, сімейними відносинами, підтримкою та взаєморозумінням.
Раптова насильницька смерть чоловіка стала для неї тяжкою психотравмуючою подією, спричинила тривалі та глибокі душевні страждання, істотно змінила звичний спосіб її життя та життя сім`ї.
Суд враховує також, що внаслідок смерті ОСОБА_8 його діти втратили батька, що об`єктивно вплинуло на психологічний стан усієї сім`ї та посилило душевні страждання потерпілої як матері та дружини загиблого.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із характеру правопорушення, глибини душевних страждань потерпілої, незворотності завданих наслідків, характеру сімейних зв`язків між потерпілою та загиблим, обставин його насильницької смерті, а також засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд бере до уваги, що предметом компенсації в цій частині позову є саме моральні страждання ОСОБА_7 , а не самостійні вимоги інших членів сім`ї, які не заявлені у цьому позові.
Оцінивши наведені обставини в сукупності, суд вважає заявлений потерпілою розмір відшкодування моральної шкоди співмірним характеру та глибині заподіяних їй моральних страждань та доходить висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 3 000 000 грн моральної шкоди.

Щодо майнової шкоди суд зазначає таке.
Зі змісту цивільного позову вбачається, що заявлена до стягнення сума майнової шкоди у розмірі 452 260 грн складається з:
52 260 грн — витрат, пов`язаних із похованням ОСОБА_8 ;
400 000 грн — вартості виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника.
Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка здійснила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, такі витрати.
Однак дослідженими матеріалами цивільного позову не підтверджується понесення ОСОБА_7 витрат на поховання ОСОБА_8 у розмірі 52 260 грн, та щодо заявлених 400 000 грн витрат на виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника, судом установлено, що на підтвердження цих вимог надано розрахунок (договір-замовлення), яким визначено вартість відповідних робіт.
Разом із тим матеріали кримінального провадження не містять розрахункових документів, квитанцій, банківських виписок, платіжних доручень, касових чеків або інших належних і допустимих доказів, які підтверджували б фактичне понесення ОСОБА_7 витрат на суму 452260 грн.
Саме по собі визначення чи погодження майбутньої вартості відповідних робіт не є достатнім доказом фактичного понесення потерпілою витрат у зазначеному розмірі.
За таких обставин вимоги цивільного позову у частині стягнення 452260 грн задоволенню не підлягають.
Таким чином, цивільний позов ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню зі стягненням з ОСОБА_4 3 000 000 грн моральної шкоди, а в решті вимог — відмові.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України з урахуванням їх характеру, належності та можливості подальшого законного використання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 128, 129, 349, 368–371, 373–376, ч.15 ст.615 КПК України, суд —

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді 14 (чотирнадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. 
Запобіжний захід ОСОБА_4 , продовжити у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили. 
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 13 серпня 2026 року.
Зарахувати ОСОБА_4 в порядку ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, з 18.04.2025 року.
Арешт накладений на майно згідно ухвали слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 15.05.2025 року – скасувати.
Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме: військовий квиток на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , упакований до паперового конверту NPU0424882 – передати до відповідного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_5 ). 
Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме: три скляні чарки, металевий совок з нашаруваннями речовини бурого кольору, предмет схожий на гільзу з маркуванням 3/89 з нашаруванням речовини бурого кольору, предмет схожий на кулю з нашаруванням речовини бурого кольору, гумові капці з нашаруванням речовини бурого кольору, предмет схожий на гільзу з маркуванням 270/93, предмет схожий на гільзу з маркуванням 270/93, виявлений у ванній, предмет схожий на патрон із пошкодженим капсулем, з магазину № 27, предмет схожий на патрон з патронника предмета схожого на автомат АКС-74У номер НОМЕР_3 , кофту військову зеленого кольору, резинові капці чорного кольору, – знищити.
Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме: предмет схожий на автомат АК-74 номер НОМЕР_4 , магазин № НОМЕР_5 , 28 предметів схожих на патрони споряджені до магазину, предмет схожий на автомат АК-74 номер НОМЕР_6 , предмет схожий на автомат АК-74 номер НОМЕР_7 , підсумок із чотирма магазинами № 149, 52, 39, 135, споряджені 30 предметами схожими на патрони кожний (120 предметів схожих на патрони), магазин № 27 та 25 предметів схожих на патрони, упаковані до паперового конверту NPU0456541, підсумок із написом «Грогуль» із трьома магазинами № 12, 41, 106, кожний споряджений 30 предметами схожих на патрони (90 предметів схожих на патрони), предмет схожий на автомат АКС- 74У номер НОМЕР_3 , магазин № НОМЕР_8 та 27 предметів схожих на патрони, предмет схожий на автомат АКС-74У номер НОМЕР_9 , магазин № 9 та 30 предметів схожих на патрони, предмет схожий на патрон з маркуванням 3/89 – повернути за належністю до військової частини НОМЕР_1 .
Речовий доказ у даному кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки TECNO BG7n TECNO SPARK 20c, imei 1: НОМЕР_10 , imei 2: НОМЕР_11 – повернути ОСОБА_4 . 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти, витрачені на проведення судових експертиз у межах даного кримінального провадження, а саме: 
- судова експертиза зброї №СЕ-19/113-25/2853-БЛ від 26.05.2025, витрати на залучення експерта складають 22 285 грн. 00 коп.;
Цивільний позов поданий в межах даного кримінального провадження представником потерпілої ОСОБА_7 – адвокатом ОСОБА_10 про стягнення моральної та матеріальної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 3 000 000,00 (три мільйони) гривень. 
В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Головуючий суддя:         ОСОБА_1