КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2026 року справа № 340/8675/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого – судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі – військова частина) про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі заявою до військової частини про визнання протиправною бездіяльності щодо виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у сумі 1000000 грн (далі – винагорода) відповідно до приписів пункту 4 постанови Уряду України від 11 лютого 2025 року №153 (далі – Постанова).
Водночас просив суд зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити кошти, компенсувавши суму податку з доходів фізичних осіб. 
Зазначив, що проходить військову службу за контрактом, який укладено після введення в дію воєнного стану, контракт укладено у віці 22 років, брав безпосередню участь у бойових діях і отримав поранення. 
Військова частина заперечила стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.28-31).
Зазначила, що ОСОБА_1 не набув право на винагороду, оскільки на день набрання чинності Постанови брав безпосередню участь у бойових діях менше 6 місяців. 
06 січня 2026 року суд відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.24-25).
Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
З 22 квітня 2021 року по 01 вересня 2023 року проходив строкову військову службу (а.с.15).
01 вересня і 22 листопада 2023 року уклав контракти про проходження військової служби в Національній гвардії України (а.с.15-16). 
З 01 вересня 2023 року проходить службу у військовій частині (а.с.15-16).
Згідно довідки військової частини від 20 листопада 2025 року позивач брав безпосередню участь у заходах оборони України від збройної агресії Російської Федерації у такі періоди: з 24 листопада 2023 року по 21 січня 2024 року; з 04 квітня по 30 червня 2024 року; з 08 по 23 липня 2025 року; з 03 серпня по 16 вересня 2025 року; з 27 вересня по 11 жовтня 2025 року (а.с.10).
11 жовтня 2025 року отримав поранення, виконуючи бойове завдання на території Донецької області, що доводиться довідкою про обставини травми від 29 числа того ж місця і року (а.с.9). 
17 жовтня 2024 року за ОСОБА_1 визнано правовий статус учасника бойових дій (а.с.12). 
08 грудня 2025 року відповідач розглянув рапорт позивача від 17 листопада того ж року і відмовив у виплаті винагороди на підставі приписів Постанови (а.с.13, 16). 
Підстава – на день набрання чинності Постанови брав безпосередню участь у бойових діях менше 6 місяців.
Позов подано до суду 25 грудня 2025 року (а.с.1-7).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи. 

Перш за все, спір стосується питання проходження публічної (військової) служби.
Тому відноситься до компетенції адміністративного суду.
З 24 лютого 2022 року в країні введено в дію воєнний стан, що діє досі (загальновідомий факт).
13 лютого 2025 року Постанова набрала чинності. 
Приписами пункту 4 Постанови встановлено:
громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі – бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується; 
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу.
Проаналізувавши усі редакції пункту 4 Постанови, суд зробив такий висновок. 
Так, первісна редакція норми права не поширювала дію на військовослужбовців за контрактом, укладеного під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу.
Такий недолік мав ознаки дискримінації і вимагав реакції Уряду України.
Уряд України ініціював зміни до Постанови, розширивши коло осіб, котрі мають право на винагороду. 
До кола таких осіб увійшли військовослужбовців за контрактом, укладеного під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу. 
Однак зміни до Постанови усунули дискримінацію лише частково, оскільки нова група військовослужбовців набула право на винагороду у сумі 1000000 грн, якщо брали участь у бойових діях не менше 6 місяців.
Уряд України не передбачив за цією групою військовослужбовців права на застосування пропорції в обчисленні винагороди, якщо брали участь у бойових діях менше 6 місяців.
Не передбачив і права на винагороду у сумі 1000000 грн у випадку отримання поранення.
Дискримінація – різне ставлення до різних осіб за однакових обставин і за відсутності виправдання такого різного ставлення.
Різне ставлення до двох груп військовослужбовців немає логічного виправдання, тому не переслідує легітимної мети, що вказує про дискримінацію.
Не зрозуміло, як на виплату винагороди впливав вид військової служби, (призов і контракт), якщо її проходять в один і той же час за одних і тих умов (воєнний стан). 
Приписами частини 1 статті 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Рівність перед законом змушує суд застосувати до військовослужбовців за контрактом, укладеного під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу, таке ж законодавство, як і до військовослужбовців, зазначеним в абзаці 2 пункту 4 Постанови, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці третьому цього пункту.
ОСОБА_1 у віці до 25 років (22 роки) прийнятий на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу. 
Прийнятий на військову службу до набрання чинності Постановою і продовжує її проходити.
Брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить 147 днів станом на дату набрання чинності Постановою.
На розмір винагороди впливає поранення, яке отримано до набрання чинності Постановою, оскільки об`єктивно перешкоджало участі у бойових діях загальним строком у 6 місяців до набрання чинності Постановою. 
Поранення, якого зазнав позивач, не впливає на розмір винагороди, оскільки отримане після набрання чинності Постановою. 
ОСОБА_1 до набрання чинності Постановою брав безпосередню участь у бойових діях повних 4 місяці (147 днів : 30 днів).
Відповідач не надав доказів притягнення позивача до кримінальної відповідальності, два або більше разів до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни. 
Тому ОСОБА_1 набув право на винагороду у розмірі 4/6 частини від 1000000 грн, що становить 666666,66 грн. 
Що стосується вимоги позову про зобов`язання виплатити кошти з одночасною компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб, то суд зазначає наступне.
Так, вимога стосується правил оподаткування доходу податковим агентом, яким є військова частина.
Такі правовідносини виникають після нарахування коштів.
Тому ця вимога позову заявлена передчасно.
Відсутність події, з якою позивач пов`язує ймовірне порушення права, виключає його захист.
Отже, позов належить задовільнити частково.
Сторони не понесли судових витрат (а.с.24-25).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовільнити частково позов ОСОБА_1 .
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у сумі 666666,66 грн відповідно до приписів пункту 4 постанови Уряду України від 11 лютого 2025 року №153. 
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України (код НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (код НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ) грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у сумі 666666,66 грн відповідно до приписів пункту 4 постанови Уряду України від 11 лютого 2025 року №153.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в іншій частині вимог.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ