ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2278/22  Номер провадження 22-ц/814/2615/26 | Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О. М.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами адвоката Огризкова Андрія Анатолійовича, представника ОСОБА_1 , і Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Полтавагаз» на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2026 року (час ухвалення судового рішення з 15:51:29 (25.02.2026) до 10:00:00 (06.03.2026); дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначена) у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про визнання безпідставними та протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок безпідставного припинення газопостачання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» і ТОВ «Полтавагаз збут» про визнання безпідставними та протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок безпідставного припинення газопостачання; просив ухвалити рішення, яким 
визнати безпідставними та протиправними дії АТ «Полтавагаз» щодо внесення до власного обліку відомостей про його заборгованість з постачання та розподілу до житлового будинку АДРЕСА_1 природного газу за період із серпня 2020 року до лютого 2021 року обсягом 1 929 куб.м на суму 10 948,04 грн, а також щодо передання цих даних про обсяги розподілу та споживання природного газу до ТОВ «Полтавагаз збут»; 
зобов`язати АТ «Полтавагаз» визначити у власному обліку та передати до ТОВ «Полтавагаз збут» інформацію про те, що об`єми та обсяги розподілу і споживання природного газу, які є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником, у належному йому житловому будинку, становлять 29 345 куб.м; 
визнати безпідставними і протиправними дії відповідачів щодо припинення газопостачання та розподілу природного газу позивачу до житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом перекриття запірних пристроїв його газової мережі та їх опломбування; 
зобов`язати відповідачів відновити позивачу газопостачання та розподіл природного газу до житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом відкриття запірних пристроїв газової мережі та їх розпломбування; визнати безпідставними і протиправними дії відповідачів щодо припинення газопостачання та розподілу природного газу позивачу до житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом механічного від`єднання його газових мереж від газорозподільної системи; 
зобов`язати відповідачів відновити позивачу газопостачання та газорозподіл природного газу до житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом механічного приєднання його газових мереж до газорозподільної системи;
стягнути з відповідачів на його користь кошти в сумі по 545 710,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди, по 54 571,00 грн на відшкодування моральної шкоди з кожного.
Заявлені вимоги мотивовані такими обставинами і доводами.
З 30 вересня 2020 року поивач став власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30 вересня 2020 року, укладеного між ним і ОСОБА_2 . Вказаний будинок обладнаний лічильником газу № 560646. Новому власнику ОСОБА_2 передала розрахункову книжку з особистим рахунком за спожитий газ № НОМЕР_1 , відповідно до якої останній платіж здійснено ОСОБА_2 23 травня 2020 року. Про припинення користування газом ОСОБА_2 АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» та ТОВ «Полтавагаз збут» не повідомляла.  На момент придбання будинку на лічильнику газопостачання було зазначено показник 29 344 куб.м. 
10 липня 2021 року контролер АТ «Полтавагаз» здійснив перевірку лічильника газу та зафіксував показник на рівні 29 345 куб.м, що на 1 куб.м газу більше, ніж на момент продажу будинку. 
27 липня 2021 року ОСОБА_1 сплатив борг за 1 куб.м газу. 
06 вересня 2021 року позивач приєднався до договору постачання природного газу з газопостачальною компанією «Нафтогаз України». 
20 грудня 2021 року працівники АТ «Полтавагаз» зняли показники газового лічильника та перекрили й опломбували запірний пристрій індивідуальної газової мережі до будинку АДРЕСА_1 . Позивач повідомив контролера про те, що власником домоволодіння з вересня 2020 року є він. Жодних актів про відключення працівники АТ «Полтавагаз» не складали. 
07 липня 2022 року позивач разом з ОСОБА_3 (дочкою ОСОБА_2 ) прибув до Миргородського УЕГС «Полтавагаз» в м. Миргороді, де надав документи на право власності на домоволодіння в с. Великі Сорочинці. ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 написала заяву з проханням від`єднати вказане домоволодіння від газопостачання та припинити договір на розподіл природного газу.  ОСОБА_1 вважав, що вказана заява не створює жодних юридичних наслідків, оскільки на час її складання ОСОБА_2 не була власником будинку.
13 липня 2022 року до належного позивачу домоволодіння прибули працівники АТ «Полтавагаз» та за допомогою екскаватора відкопали індивідуальну мережу газопостачання до будинку АДРЕСА_1 . З приводу вказаних обставин позивач викликав працівників поліції, які зобов`язали працівників АТ «Полтавагаз» призупинити роботи до з`ясування обставин. Яму було закопано, при цьому жодних актів працівники АТ «Полтавагаз» не складали.
01 серпня 2022 року працівники АТ «Полтавагаз» знову прибули до домоволодіння позивача, за відсутності ОСОБА_1 відкопали індивідуальну газову мережу та перерізали її. Підстави такого від`єднання позивачу не відомі.
22 серпня 2022 року ТОВ «Полтавагаз збут» звернулося до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий газ в сумі 10 918,04 грн, у зв`язку з чим було видано судовий наказ, який за заявою ОСОБА_1 09 вересня 2022 року ухвалою суду було скасовано. Позивач вважає, що дії АТ «Полтавагаз» щодо завищення обсягу спожитого ним природного газу, пошкодження його приватної власності та припинення газопостачання є протиправними та такими, що порушують його права як споживача.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 06 серпня 2025 року рішення Миргородського міськрайонного суду від 21 лютого 2023 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року скасовані в частині позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2026 року задовольнити частково.
Визнані протиправними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» щодо припинення газопостачання та розподілу природного газу ОСОБА_1 до його житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом перекриття запірних пристроїв його газової мережі, їх опломбування та шляхом механічного від`єднання газових мереж від газорозподільної системи.
Зобов`язано Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» відновити газопостачання та розподіл природного газу ОСОБА_1 до його житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом відкриття запірних пристроїв його газової мережі, їх розпломбування та шляхом механічного приєднання газових мереж до газорозподільної системи.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на користь держави судовий збір в розмірі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) 80 коп.
В апеляційній скарзі адвокат Огризков А.А., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції у частині відмовлених вимог про відшкодування матеріальної шкоди скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення про задволення заявлених вимог у повному обсязі; рішення суду у частині заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди змінити, задовольнивши вимоги у повному обсязі.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції обгрунтовано встановивши порушення з боку АТ «Полтавагаз» у частині незаконного припинення газопостачання будинку, всупереч приписам пункту 3 глави 6 розділу ХІ Кодексу ГРМ відмовив у задоволенні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, яим прямо передбачено обов?язок оператора ГРМ відшкодувати споживачу вартість або об?єм невідпущеного природного газу. З наведених підстав АТ «Полтавагаз» має відшкодувати позивачу вартість невідпущеного природного газу за період з 20 грудня 2021 року по 20 березня 2023 року, тобто за 15 місяців, враховуючи середньомісячний об?єм споживання у розмірі 392,31 м.куб. 
З посиланням на висновоки у конкретних справах, розглянутих Верховним Судом, наголошується, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає встановленим обставинам.

У відзиві АТ «Полтавагаз», посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просить відмовити у її задоволенні.
Наголошується, що позивачем суду не надано доказів виконання вимог щодо повідомлення оператора ГРМ про зміну власника будинку і про приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу газу, зокрема шляхом споживання газу.
З наведених підстав відсутня така обов?язкова складова для задоволення вимог про відшкодування шкоди як виннні дії оператора ГРМ. 

В апеляційній скарзі Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Полтавагаз», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не дав належної оцінки істотним обставинам, які встановлені у межах розгляду цієї справи, зокрема у матеріалах справи відсутні докази фіксації показників газового лічильника за станом на час придбання позивачем будинку – 30 вересня 2020 року; факт оплати позивачем 30 грн на рахунок постачальника газу не може бути підтвердженням сплати боргу за один м.куб. газу; факт передачі ОСОБА_2 позивачу розрахункової книжки не може бути підставою укладення договору розподілу природного газу; судом проігноровано, що новий власник будинку (позивач) не виконав вимоги Кодексу ГРМ щодо повідомлення оператора ГРМ про зміну власника з наданням відповідних документів і не уклав договір про надання послуг як того вимагає закон; позивач не сплачував рахунки оператора ГРМ та не споживав природний газ. 

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу АТ «ОГРС «Полтавагаз» слід залишити без задволення, апеляційну скаргу адвоката Огризкова А.А., представника ОСОБА_1 , - задовольнити частково з таких підстав. 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що АТ «Полтавалгаз» є оператором ГРМ та здійснює на території села Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області господарську діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видана згідно постановою НКРЕКП від 15 червня 2017 року № 778, тобто відповідач надає споживачу послугу з розподілу, що включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його об`єкта і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.
30 вересня 2020 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказаний будинок обладнаний лічильником газу № 560646.
Новому власнику ОСОБА_2 передала розрахункову книжку з особистим рахунком за спожитий газ № НОМЕР_1 . Про припинення користування газом ОСОБА_2 на момент продажу домоволодіння АТ «Полтавагаз» і ТОВ «Полтавагаз збут» не повідомляла. Про зміну власника домоволодіння за вказаною адресою ОСОБА_2 і ОСОБА_1 відповідачів не повідомляли.
У червні 2021 року ТОВ «Полтавагаз збут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за спожитий газ в сумі 10 948,04 грн.
01 липня 2021 року суд видав ТОВ «Полтавагаз збут» судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 10 948,04 грн за спожитий природний газ обсягом 1929 куб. м.
15 липня 2022 року ухвалою суду цей судовий наказ скасовано.
10 липня 2021 року контролер АТ «Полтавагаз» здійснив перевірку лічильника газу та зафіксував показник на рівні 29345 куб. м, що на 1 куб. м газу більше, ніж на момент продажу будинку.
27 липня 2021 року ОСОБА_1 сплатив борг за 1 куб. м газу.
16 листопада 2021 року ОСОБА_2 надіслано повідомлення про припинення газопостачання разом з претензією про сплату боргу.
20 грудня 2021 року працівники АТ «Полтавагаз» зняли покази газового лічильника та перекрили запірний пристрій індивідуальної газової мережі ОСОБА_1 й опломбували його.
Згідно з копією акта від 20 грудня 2021 року № 1110 газопостачання до вказаного домоволодіння припинене за несвоєчасну та/або неповну оплату послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу. Припинення подачі газу виконано шляхом опломбування запірного пристрою.
07 липня 2022 року до Миргородського УЕГС «Полтавагаз» від імені
 ОСОБА_2 надійшла заява з проханням від`єднати домоволодіння від газопостачання та припинити договір на розподіл природного газу.
13 липня 2022 року працівники АТ «Полтавагаз» відкопали індивідуальну мережу газопостачання ОСОБА_1 та припинили газопостачання і розподіл газу до домоволодіння ОСОБА_1 шляхом механічного від`єднання його газових мереж від газорозподільної системи.
01 серпня 2022 року працівники АТ «Полтавагаз» перерізали газову мережу до домоволодіння ОСОБА_1 
22 серпня 2022 року ТОВ «Полтава збут» звернулося до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий газ в сумі 10 918,04 грн.
05 вересня 2022 року ОСОБА_1 отримав судовий наказ, який ухвалою суду від 09 вересня 2022 року скасовано.
3 моменту припинення та обмеження розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 до відповідача із заявою про відновлення газопостачання не звертався. Питання відновлення газопостачання до належного позивачу будинку в позасудовому порядку не вирішувалося.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що несплата за послуги з газопостачання не є підставою для механічного від`єднання споживача від газопостачання.
Суд врахував той факт, що заява ОСОБА_2 про від`єднання домоволодіння від газопостачання та припинення договору на розподіл природного газу датована 07 липня 2022 року, тобто на той момент, коли власником домоволодіння на АДРЕСА_1 вже був ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30 вересня 2020 року.
Отже, вимоги ОСОБА_1 про визнання безпідставними та протиправними дій відповідача щодо припинення газопостачання та розподілу природного газу до його житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом перекриття запірних пристроїв його газової мережі, їх опломбування та шляхом механічного від`єднання газових мереж від газорозподільної системи, а також про зобов`язання АТ «Полтавагаз» відновити газопостачання та розподіл природного газу до належного йому будинку гуртуються на законі і підлягають задоволенню.
Діями відповідача щодо припинення газопостачання та розподілу природного газу позивачу заподіяно моральну шкоду – він був позбавлений можливості повноцінно користуватися належним йому будинком, докладав додаткових зусиль для відновлення своїх прав, на що був вимушений витрачати свій час. Наведене створювало для нього певний дискомфорт.
З урахуванням встановлених обставин у справі, характеру та обсягу моральних страждань позивача, із застосуванням засад розумності та виваженості, суд прийшов до висновку, що належним та обґрунтованим розміром відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, є сума 5 000 грн.
Звертаючись до суду з вимогами про визнання безпідставними та протиправними дій відповідача щодо внесення до власного обліку відомостей про заборгованість ОСОБА_1 з постачання та розподілу природного газу за період з серпня 2020 року по лютий 2021 року обсягом 1 929 куб.м на суму 10 948,04 грн та зобов`язання АТ «Полтавагаз» визначити, що об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу в житловому будинку АДРЕСА_1 складають 29 345 куб.м природного газу, позивач не надав належних та допустимих доказів на їх обґрунтування, тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.
Крім зазначеного, позивачем не доведено факту заподіяння йому матеріальної шкоди, оскільки в спірному будинку він не проживав та не проживає, фактичного наміру проживання у вказаному будинку він не довів, як і не довів об`єму недовідпущеного, на його думку, природного газу та його вартості, тому вказана вимога задоволенню також не підлягає.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги АТ «Полтавагаз», апеляційний суд керується такими міркуваннями.
Відповідно до ч.5 ст.411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв?язку з якими скасовані рішення, є обов?язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
Верховний Суд, скасовуючи судові рішення і направляючи справу на розгляд до суду першої інстанції у постанові від 06 серпня 2025 року (справа № 541/2278/22) виклав такі висновки.
«Із матеріалів справи відомо, що 27 липня 2021 року ОСОБА_1 сплатив борг за 1 куб. м газу, що свідчить про приєднання ОСОБА_1 до умов договору розподілу природного газу.
За таких обставин висновок судів першої і апеляційної інстанцій про те, що ОСОБА_1 не є споживачем природного газу, є неправильним та спростовується матеріалами справи.
…
Результат аналізу наведених норм матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що несплата за послуги з газопостачання не є підставою для механічного від?єднання споживача від газопостачання.
Крім того, посилання судів першої і апеляційної інстанції на наявність заяви ОСОБА_2 про від`єднання домоволодіння від газопостачання та припинення договору на розподіл природного газу, яка датована 07 липня 2022 року, є безпідставним, оскільки станом на 07 липня 2022 року власником домоволодіння на АДРЕСА_1 був ОСОБА_1 на підстав договору купівлі-продажу від 30 вересня 2020 року.
Згідно з частинами першою – другою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку
з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи,
а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Пунктом 2 глави 6 розділу XI Кодексу ГРМ передбачено, що, у разі якщо безпідставне припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, оператор ГРМ відшкодовує її у добровільному порядку або за рішенням суду.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, наведеного не врахував, не надав належної оцінки наявним доказам та не звернув уваги на те, що відповідач в односторонньому порядку припинив газопостачання шляхом механічного роз`єднання вводу до домоволодіння позивача у не передбачений законом спосіб, та дійшов передчасного висновку про відсутність порушеного права позивача.»
Надані у справу під час нового розгляду справи письмові доказі (т.2 а.с.127-135, 140,144,146,148-151,182-183) не спростовують наведені вище висновки суду касаційної інстанції, тому доводи апеляційної скарги АТ «Полтавагаз» не є обгрунтованими.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги адвоката Огризкова А.А., представника ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує таке.
Відповідно до п.п.1,2 п.6 розділу ХІ Кодексу ГРМ у разі безпідставного припинення розподілу природного газу (газопостачання) споживачу оператор ГРМ має компенсувати (відшкодувати) споживачу вартість або об`єм недовідпущеного природного газу, що обчислюється, виходячи з середньодобового споживання за попередні 12 місяців (норма застосовується щодо споживачів, що не є побутовими) або планового місячного об`єму споживання (норма застосовується щодо споживачів, що є побутовими) на відповідний період за договором розподілу природного газу та з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання.
У разі якщо безпідставне припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, Оператор ГРМ відшкодовує її у добровільному порядку або за рішенням суду.
Наведена норма Кодексу ГРМ не пов?язує обов?язок оператора ГРМ відшкодувати споживачу вартість недовідпущеного природного газу із встановленням факту проживання споживача у будинку чи користування споживачем будинком, єдиною підставою для виникнення у оператора ГРМ обов?язку відшкодувати вартість недовідпущеного природного газу є незаконне припинення газопостачання.
У межах розгляду цієї справи належними, допустимими і достатніми доказами встановлено, що АТ «Полтавагаз» протиправно (незаконно) припинив газопостачання будинку, належного позивачу 20 грудня 2021 року. 
Як слідує з позову, позивач обгрунтовував матеріальну шкоди саме як вартість недовідпущеного природного газу за період з 20 грудня 2021 року по 20 грудня 2022 року, у розрахунку (т.1 а.с.8) позивач включив до вартості невідпущеного природного газу вартість послуг з його розподілу, що суперечить приписам п.6 розділу ХІ Кодексу ГРМ, тому розмір матеріальної шкоди (вартість недовідпущеного природного газу), що підлягає стягненню на користь позивача слід обраховувати так: 14,80 куб.м. х 365 днів х 7,99 грн = 43 161,98 грн. 
Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Посилання в апеляційній скарзі на конкретне судове рішення у справі, навіть з подібними правовідносинами і фактичними обставинами не є прийнятним, оскільки питання відшкодування моральної шкоди має вирішуватися індивідуально у кожній конкретній справі з урахуванням встановлених обставин і поданих суду доказів. 
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, визначивши розмір відшкодування моральної шкоди (5 000 грн) не врахував обставини незаконного припинення газопостачання, тривалість порушеного права ( з грудня 2021 року), відсутність намірів у відповідача вирішити спір у позасудовому порядку, тому, враховуючи принцип розумності, слід визнати достатнім і розумним розмір моральної шкоди, який становить половину вартості недовідпущеного природного газу, тобто 43 161,98 грн/2 = 21 581 грн.
З огляду на наведене апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, а саме рішення суду першої інстанції у частині вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення зазначених вимог – стягнення із відповідача на користь позивача 43 161,98 грн матеріальної шкоди (вартості недовідпущеного природного газу) і 21 581 грн моральної шкоди.

Розподіл судових витрат. 
Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Частиною 1 та п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. 
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Звертаючись до суду з позовом до АТ «Полтавагаз», з апеляційною (17.03.2023 і 31.03.2026) та касаційною (03.03.2024) скаргами, ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору відповідно ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».
Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково на 10,78%.
Таким чином, з АТ «Полтавагаз» на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі: 
992,40 + 992,40 = 1 984,80 х 10,78% = 213,96 грн за подачу позову до суду;
992,40 х 4 = 3 969,60 х 150 % = 5 954,40 х 10,78% = 641,88 х2 = 1 283,77 грн за подачу 2 х апеляційних скарг (17.03.2023 і 31.03.2026);
3 969,60 х 200 % = 7 939,2 х 10,78% = 855,84 грн за подачу касаційної скарги,
а всього 213,96 +1283,77 + 855,84 = 2 353,57 грн.
Витрати, понесені АТ «Полтавагаз» на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги від 13.04.2026 відшкодуванню не підлягають у зв`язку з відмовою колегії суддів у задоволенні апеляційної скарги АТ «Полтавагаз».

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката Огризкова Андрія Анатолійовича, представника ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2026 року у частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 43 161,98 грн матеріальної шкоди (вартість недовідпущеного природного газу) і 21 581 грн моральної шкоди.
В іншій частині Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 29 липня 2026 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов 

Судді: А.І.Дорош

 В.М.Триголов