ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2026	м. Дніпро	Справа № 904/7267/25	
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ІМ. ШЕВЧЕНКА, с. Тараса Шевченка, Чернігівський район, Чернігівська область 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімпос плюс", м. Кам`янське, Дніпропетровська область 
про стягнення 
Суддя Ярошенко В.І.
Секретар судового засідання Ільєнко Д.Ю.
Представники:
від позивача: Кириченко Ю.Ю.;
від відповідача: Козловська Т.В.

ПРОЦЕДУРА
Товариство з обмеженою відповідальністю ІМ. ШЕВЧЕНКА звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімпос плюс" в якому просить суд стягнути витрати на транспортування техніки за договором суборенди техніки (з екіпажем) № 411/25 від 17.06.2025 у розмірі 1 212 000 грн.
Ухвалою суду від 25.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
07.01.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімпос плюс" надійшов відзив на позовну заяву.
12.01.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю ІМ. ШЕВЧЕНКА надійшла відповідь на відзив.
14.01.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімпос плюс" надійшли додаткові пояснення.
Ухвалою суду від 02.03.2026 суд постановив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначити справу до розгляду у підготовчому засіданні на 31.03.2026.
05.03.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю ІМ. ШЕВЧЕНКА надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
20.03.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімпос плюс" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою суду від 20.03.2026 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ІМ. ШЕВЧЕНКА про забезпечення проведення судових засідань у справі № 904/7267/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено та клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімпос плюс" про забезпечення проведення судових засідань у справі № 904/7267/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.
В судове засідання 31.03.2026 з`явились представники сторін та надали усні пояснення по справі.
Ухвалою суду від 31.03.2026 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засіданні в режимі відеоконференції до 05.05.2026 о 10:40 год.
В судове засідання 05.05.2026 з`явились представники сторін та надали усні пояснення по справі.
Ухвалою суду від 05.05.2026 закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду в засіданні на 02.06.2026.
Ухвалою суду від 02.06.2026 розгляд справи відкладено до 07.07.2026.
В ході судового засідання 07.07.2026 розглянуто справу по суті, встановлено обставини справи та досліджено наявні у матеріалах справи докази. В судовому засіданні ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин. 

Позиція позивача викладена у позовній заяві та додаткових поясненнях
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 17.06.2025 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю ІМ. ШЕВЧЕНКА, як суборендодавцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохімпос плюс", як як суборендарем, укладено договір № 411/25 суборенди техніки з екіпажем. Позивач вказував, що ним належним чином та у повному обсязі виконано свої зобов`язання перед відповідачем, а також здійснено оплату перевезень обладнання перевізнику до місця виконання робіт відповідачем, у зв`язку з чим загальна сума транспортних витрат позивача щодо переміщення техніки становить 1 212 000,00 грн. В свою чергу, оскільки передбачений договором № 411/25 та Калькуляціями мінімальний гарантований розмір сільськогосподарських угідь не було досягнуто, керуючись умовами пункту 1.7 договору № 411/25, у позивача наявні правові підстави для стягнення з відповідача вартості транспортування техніки у розмірі 1 212 000,00 грн. Нормативно в обгрунтування позову позивач посилався на приписи ст. ст. 15, 16, 525, 526, 629, 610 Цивільного кодексу України. 

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву
Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.
В обгрунтування заперечень на позов, відповідач у відзиві посилався на те, що позивач необгрунтовано вважає за необхідне покласти на відповідача компенсацію власних транспортних витрат, як позивач поніс у межах своєї господарської діяльності та на власний ризик. Крім того, умовами договору № 411/25 не передбачено безумовної відповідальності відповідача за факт недосягнення мінімально гарантованого обсягу робіт, як не передбачено і положень, за якими будь-яке відхилення від планових показників незалежно від причин, автоматично визнається порушенням та тягне фінансову відповідальність. Також, позивачем не доведено вини відповідача, у матеріалах справи відсутні докази того, що саме дії або бездіяльність відповідача стали причиною недосягнення планових показників. 
Відповідач вказує, що фактичні обсяги виконаних робіт було прийнято позивачем без будь-яких зауважень, що підтверджено підписаними сторонами актами здач -приймання виконаних робіт, а між сторонами відсутні спори щодо обсягу, якості, строків виконання робіт та їх оплати. 
Також, пункт 1.7 договору № 411/25 охоплює виключно ситуації, коли суборендар з власної ініціативи здійснює дії, спрямовані на односторонню відмову від частини погоджених земельних ділянок, ініціювання зміни до калькуляцій, свідоме скорочення обсягу робіт у порівнянні з тим, що було погоджено згідно умов договору, чого відповідачем не здійснювалось і позивачем не доведено вчинення таких відповідачем. Водночас, факт недосягнення планового або орієнтовного показника обсягу робіт не є тотожним зменшенню площі суборендарем.
Додатково відповідач наголошував, що пункт 3.2.4 договору № 411/25 не може застосовуватись як підстава для автоматичного покладення відповідальності на відповідача. За відсутності доказів того, що зменшення фактичного обсягу виконаних робіт та недосягнення мінімального гарантованого навантаження стали наслідком винних дій відповідача, вимоги про компенсацію вартості транспортування є безпідставними. В свою чергу, підставами недосягнення мінімального гарантованого навантаження були несприятливі погодні умови, агротехнічні вимоги, управлінські рішення самого позивача.
Позивач також не довів, що саме дії або бездіяльність відповідача стали безпосередньою причиною виникнення витрат на транспортування техніки, які ним заявлені до стягнення. Рішення з транспортування техніки приймалось позивачем самостійно, відповідач не надавав вказівок щодо необхідності перевезення техніки, не ініціював такі дії, вибір перевізника та вартість послуг перевезення, одиниці техніки, які підлягали перевезенню, відповідач не брав участі у погодженні контрагентів та не мав можливості впливати на формування вартості послуг, що виключає його причетність до виникнення спірних витрат. Наведене в сукупності свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв”язку між діями відповідача та заявленими до стягнення витратами. 
Крім того, саме внаслідок дій позивача, відповідачу були завдані реальні збитки в розмірі 90 000,00 грн, які були сплачені відповідачем на користь свого замовника (СТОВ “Говтва”) внаслідок недотримання відповідачем строків збирання врожаю, саме внаслідок виводу сільськогосподарської техніки з об`єкту за рішенням позивача.
Додатково відповідач зазначав, що позовна вимога про стягнення 1 212 000,00 грн за своєю правовою природою є вимогою про стягнення збитків, яка не доведена позивачем в розумінні ст. ст. 22, 614, 623 Цивільного кодексу України, ст. ст. 42, 44, 218, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України. 
Крім того, відповідачем у відзиві зазначено, що ним при розгляді даної справи понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., які у відповідності до ст. ст. 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з позивача.
Також, у додаткових поясненнях, поданих через систему “Електронний суд” 14.01.2026,відповідач зазначав наступне: 
- спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного договору № 411/25 від 17.06.2025, фактично реалізовувалися у період дії Господарського кодексу України, а тому правова оцінка поведінки сторін, умов договору, наслідків його виконання має здійснюватися з урахуванням нормативного регулювання, чинного на момент виникнення та виконання відповідних зобов`язань; 
- саме поведінка позивача (самовільне припинення робіт та виведення техніки з об”єкта) перебуває у прямому наслідковому зв`язку з недосягненням погоджених обсягів та подальшими витратами, які позивач намагається перекласти на відповідача.

Позиція позивача викладена у відповіді на відзив
Позивач наголошує, що доводи відповідача у відзиві є необрунтованими, з огляду на те, що умова пункту 1.7 укладеного між сторонами договору№ 411/25 прямо встановлюють обов`язок компенсації незалежно від причин зменшення площі. Крім того, позивач наголошував, що відповідач в обґрунтування своєї позиції посилається на Господарський кодекс України, який втратив чинність.
Крім того у відповіді на відзив позивач не погодився із заявленими відповідачем витратами на професійну правничу допомогу, оскільки вони є необгрунтованими та не підтвердженими належними доказами, зокрема з тих підстав, що відповідач використав нечинне законодавство, а надані документи не містять доказів належного оформлення договірних відносин між відповідачем та його представником у частині істотних умов, зокрема щодо порядку і строків оплати правничої допомоги. 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ
17.06.2025 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю ІМ. ШЕВЧЕНКА, як суборендодавцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохімпос плюс", як суборендарем, укладено договір № 411/25 суборенди техніки з екіпажем (далі - договір № 411/25), відповідно до умов якого суборендодавець зобов”язується передати в тимчасове користування (суборенду з екіпажем) технічно готову для використання сільськогосподарську техніку, з екіпажем орендодавця (далі - техніка), а суборендар зобов”язується прийняти надану техніку та оплати вартість суборенди суборендодавцю, згідно з умовами цього договору, згідно калькуляції, яка є невід”ємною частиною цього договору (п. 1.1).
Пунктом 1.2 договору № 411/25 визначено, що для виконання умов цього договору суборендодавець зобов”язується передати суборендарю в суборенду технічно справну техніку з екіпажем, що знаходиться в розпорядженні суборендодавця на підставі договору оренди техніки (з екіпажем) № 674/24 від 09.09.2024, укладеного між позивачем (орендар) та ТОВ “Бета-Агро-Інвест” (орендодавець). Техніка, що надається в оренду, зазначається в акті приймання - передачі. 
Згідно з пунктом 1.3 договору № 411/25, техніка з екіпажем передається суборендарю в платне користування. Період суборенди, що відображено в калькуляціях до даного договору. 
Відповідно до пункту 1.7 договору № 411/25 визначено, що мінімальна площа земельних ділянок, на яких будуть надаватися послуги суборенди з екіпажем, зазначаються в калькуляції. У разі, якщо суборендар з будь-якої причини зменшить зазначену в калькуляції площу земельних ділянок, він зобов`язується повністю компенсувати витрати суборендодавця на транспортування техніки (в обидві сторони) згідно з наданими підтверджуючими документами або виконати транспортування власними силами і за власний рахунок.
Підпунктом 2.2.9 п. 2.2 договору № 411/25 визначено, що за домовленістю сторін суборендодавець здійснює доставку/повернення разом з екіпажем техніки до місць використання техніки, а також її переміщення між полями та до місць стоянки. У цьому разі суборендар супроводжує переміщення техніки до місця призначення та оплачує суборендодавцю доставку/повернення разом з екіпажем техніки до місць виконання робіт, а також її переміщення між полями та до місць стоянки. Оплата здійснюється на підставі актів виконаних робіт, сторони попередньо узгоджують вартість на підставі укладення калькуляції, яка є невід”ємною частиною даного договору. 
Підпунктом 3.2.4 п. 3.2 договору № 411/25 визначає, що в разі ненадання суборендарем мінімального гарантованого навантаження на кожен комбайн, суборендар зобов”язаний компенсувати суборендодавцю вартість транспортування техніки в обидві сторони згідно наданих документів.
Підпунктом договору № 411/25 визначає, що акти наданих послуг складаються за кожні 1000 га на яких будуть надані послуги суборенди з екіпажем. Суборендар зобов`язується підписати отриманий акт виконаних робіт протягом 3 робочих днів з моменту його одержання від суборендодавця. 
Пунктом 4.3 договору № 411/25 визначено, що оплата за договором здійснюється наступним чином: 
- перерахування авансу у розмірі 450 000,00 грн. протягом 3 банківських днів з моменту підписання договору, але в будь-якому випадку до відправки техніки на адресу суборендодавця; наступні оплати проводяться кожні 10 днів за фактом розрахунку кількості відпрацьованої техніки згідно калькуляції за вказаний проміжок часу і сплачується суборендарем протягом 2 банківських днів від дати виставленого рахунку; 
- після закінчення надання послуг з відповідною калькуляцією, їх фінальна вартість коригується у відповідності до фактичної кількості днів доки техніка знаходилася у в суборенді за підписаними актами наданих послуг.
Пунктом 4.5 договору № 411/25 визначено, що суборендар здійснює оплату за користування орендованою технікою із наступного розрахунку: вартість суборенди розраховується згідно калькуляції до даного договору, що є невід”ємною його частиною. 
Відповідно до Калькуляції № 1 до договору № 411/25, яка підписана сторонами, сторони узгодили наступні умови: 
- вартість суборенди одного дня роботи техніки складається з розрахунку прибраних гектарів суборендаря за наступним тарифом: використання техніки для збирання ріпаку - 1700 грн/га з ПДВ; використання техніки для збирання пшениці - 1700 грн/га з ПДВ;
- мінімальний гарантований розмір с/г угідь, де планується використовувати техніку: з використання техніки для збирання ріпаку - 250 гектар (250*1700 грн.= 425 000 грн. з ПДВ); з використанням техніки для збирання пшениці - 2500 гектар (2 500*1700 грн = 4 250 000 грн. з ПДВ); 
- для збирання врожаю суборендодавець надає наступну техніку: 3 комбайни зернозбиральні Т670 з жниваркою John Deerе 630R, 3 комбайни зернозбиральні S670 з жниваркою John Deerе 630X; для збирання ріпаку техніка укомплектована ріпаковим столом; 
- термін проведення робіт : з 03.07.2025 по 15.07.2025; 
- гарантоване мінімальне навантаження на 1 одиницю техніки - 458 га; 
- місце проведення робіт: Кременчуцький р-н, Світловодський р-н, Чигиринський р-н; 
- по факту виконаних робіт суборендна плата за техніку буде виставлена в днях суборенди з розрахунку вартості виконаних робіт поділених на дні роботи техніки; 
- за домовленістю сторін суборендодавець здійснює доставку/повернення техніки разом з екіпажем до місць виконання робіт, а також її переміщення між полями та до місць стоянки, а суборендар супроводжує техніку до місця призначення; 
- з урахуванням специфіки суборендних відносин, що виникають між сторонами за даним договором, сторони дійшли згоди, що ефективний час роботи (обмолот) техніки повинен складати 3/4 загального часу роботи; в разі незадовільної роботи техніки, та зниження ефективності з вини суборендаря, суборендодавець має право в односторонньому порядку ухвалити рішення про розірвання договору; при цьому, суборендар зобов`язаний сплатити кошти за фактичний термін суборенди і компенсацію понесених ним збитків; 
- в разі ненадання суборендарем мінімального гарантованого навантаження на кожен комбайн згідно даної калькуляції, суборендар зобов”язаний компенсувати суборендодавцю вартість транспортування техніки в обидві сторони згідно наданих документів. 
Відповідно до Калькуляції № 2 до договору № 411/25, яка підписана сторонами, сторони узгодили наступні умови: 
- вартість суборенди одного дня роботи техніки складається з розрахунку прибраних гектарів суборендаря за наступним тарифом: використання техніки для збирання ріпаку - 1900 грн/га з ПДВ; використання техніки для збирання пшениці - 1800 грн/га з ПДВ;
- мінімальний гарантований розмір с/г угідь, де планується використовувати техніку: з використання техніки для збирання ріпаку - 800 гектар (800*1900 грн.= 1 520 000 грн. з ПДВ); з використанням техніки для збирання пшениці - 800 гектар (800*1800 грн = 1 440 000 грн. з ПДВ); 
- для збирання врожаю суборендодавець надає наступну техніку: 3 комбайни зернозбиральні S780 з жниваркою John Deerе 630X; для збирання ріпаку техніка укомплектована ріпаковим столом; 
- термін проведення робіт : з 15.07.2025 по 30.07.2025; 
- гарантоване мінімальне навантаження на 1 одиницю техніки - 533 га; 
- місце проведення робіт: Житомирська обл., Любар;
- по факту виконаних робіт суборендна плата за техніку буде виставлена в днях суборенди з розрахунку вартості виконаних робіт поділених на дні роботи техніки; 
- за домовленістю сторін суборендодавець здійснює доставку/повернення техніки разом з екіпажем до місць виконання робіт, а також її переміщення між полями та до місць стоянки, а суборендар супроводжує техніку до місця призначення; 
- з урахуванням специфіки суборендних відносин, що виникають між сторонами за даним договором, сторони дійшли згоди, що ефективний час роботи (обмолот) техніки повинен складати 3/4 загального часу роботи; в разі незадовільної роботи техніки, та зниження ефективності з вини суборендаря, суборендодавець має право в односторонньому порядку ухвалити рішення про розірвання договору; при цьому, суборендар зобов`язаний сплатити кошти за фактичний термін суборенди і компенсацію понесених ним збитків; 
- в разі ненадання суборендарем мінімального гарантованого навантаження на кожен комбайн згідно даної калькуляції, суборендар зобов”язаний компенсувати суборендодавцю вартість транспортування техніки в обидві сторони згідно наданих документів. 
Відповідно до Калькуляції № 3 до договору № 411/25, яка підписана сторонами, сторони узгодили наступні умови: 
- вартість суборенди одного дня роботи техніки складається з розрахунку прибраних гектарів суборендаря за наступним тарифом: використання техніки для збирання ріпаку - 1900 грн/га з ПДВ; використання техніки для збирання пшениці - 1800 грн/га з ПДВ;
- мінімальний гарантований розмір с/г угідь, де планується використовувати техніку: з використання техніки для збирання ріпаку - 200 гектар (200*1900 грн.= 380 000 грн. з ПДВ); з використанням техніки для збирання пшениці - 350 гектар (350*1800 грн = 630 000 грн. з ПДВ); 
- для збирання врожаю суборендодавець надає наступну техніку: 3 комбайни зернозбиральні S780 з жниваркою John Deerе 630X; для збирання ріпаку техніка укомплектована ріпаковим столом; 
- термін проведення робіт : з 07.07.2025 по 21.07.2025; 
- гарантоване мінімальне навантаження на 1 одиницю техніки - 550 га; 
- місце проведення робіт: Чернігівська обл., Козелець;
- по факту виконаних робіт суборендна плата за техніку буде виставлена в днях суборенди з розрахунку вартості виконаних робіт поділених на дні роботи техніки; 
- за домовленістю сторін суборендодавець здійснює доставку/повернення техніки разом з екіпажем до місць виконання робіт, а також її переміщення між полями та до місць стоянки, а суборендар супроводжує техніку до місця призначення; 
- з урахуванням специфіки суборендних відносин, що виникають між сторонами за даним договором, сторони дійшли згоди, що ефективний час роботи (обмолот) техніки повинен складати 3/4 загального часу роботи; в разі незадовільної роботи техніки, та зниження ефективності з вини суборендаря, суборендодавець має право в односторонньому порядку ухвалити рішення про розірвання договору; при цьому, суборендар зобов`язаний сплатити кошти за фактичний термін суборенди і компенсацію понесених ним збитків; 
- в разі ненадання суборендарем мінімального гарантованого навантаження на кожен комбайн згідно даної калькуляції, суборендар зобов”язаний компенсувати суборендодавцю вартість транспортування техніки в обидві сторони згідно наданих документів. 
03.07.2025 між позивачем та відповідачем підписано Акт приймання - передачі техніки за договором № 411/25, відповідно до умов якого на виконання положень 1.5 договору суборендодавець передав, а суборендар прийняв в тимчасове платне володіння та користування наступну техніку: 
- комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний, д.н.з. НОМЕР_1 (1041682) № 18, 2013 рік; 
- жниварка John Deerе 630R 1Z0630RXKLL059716 (1045267); 
- візок 1685; 
- ріпаковий стіл до зернової жниварки, пристрій шириною 9,15 ZURN, серійний № 17957, інв. № 1042049; 
- комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний, д.н.з. НОМЕР_2 (1041681) № 17, 2013 рік; 
- жниварка John Deerе 630R 1Z0630RXСВ0038425 (1684); 
- візок НОМЕР_3 ; 
- ріпаковий стіл до зернової жниварки, пристрій шириною 9,15 ZURN, серійний № 18310, інв. № 1042050;
- комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний, д.н.з. НОМЕР_4 (1470) № 8, 2012 рік; 
- жниварка John Deerе 630R (1467); 
- візок 1465; 
- ріпаковий стіл до зернової жниварки, пристрій шириною 9,15 ZURN, серійний № 17955, інв. № 1042052.
05.07.2025 між позивачем та відповідачем підписано Акт приймання - передачі техніки за договором № 411/25, відповідно до умов якого на виконання положень 1.5 договору суборендодавець передав, а суборендар прийняв в тимчасове платне володіння та користування наступну техніку: 
- комбайн John Deerе S780 364-48СВ, хоз. № 3; 
- жниварка John Deerе 730Х; 
- візок; 
- комбайн John Deerе S780 сер. № НОМЕР_5 (1042690), д.н.з. НОМЕР_6 ; 
- жниварка John Deerе 630Х; 
- візок 4704; 
- комбайн John Deerе S780 сер. № НОМЕР_7 (1042691), д.н.з. НОМЕР_8 ; 
- жниварка John Deerе 630Х; 
- візок 4705.
12.07.2025 між позивачем та відповідачем підписано Акт приймання - передачі техніки за договором № 411/25, відповідно до умов якого на виконання положень 1.5 договору суборендодавець передав, а суборендар прийняв в тимчасове платне володіння та користування наступну техніку: 
- комбайн John Deerе S780 зернозбиральний 364-47СВ (6751); 
- жниварка John Deerе 730Х (6819); 
- візок для транспортування жниварок VL30 (6610).
27.07.2025 між позивачем та відповідачем підписано Акт приймання - передачі техніки за договором № 411/25, відповідно до умов якого на виконання положень 1.5 договору суборендодавець передав, а суборендар прийняв в тимчасове платне володіння та користування наступну техніку: 
- комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний, д.н.з. НОМЕР_1 ( НОМЕР_9 ) № 18, 2013 рік; 
- жниварка John Deerе 630R 1Z0630RXKLL059716 (1045267); 
- візок 1685; 
- ріпаковий стіл до зернової жниварки, пристрій шириною 9,15 ZURN, серійний № 17957, інв. № 1042049; 
- комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний, д.н.з. НОМЕР_2 (1041681) № 17, 2013 рік; 
- жниварка John Deerе 630R 1Z0630RXСВ0038425 (1684); 
- візок НОМЕР_3 ; 
- ріпаковий стіл до зернової жниварки, пристрій шириною 9,15 ZURN, серійний № 18310, інв. № 1042050;
- комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний, д.н.з. НОМЕР_4 (1470) № 8, 2012 рік; 
- жниварка John Deerе 630R (1467); 
- візок 1465; 
- ріпаковий стіл до зернової жниварки, пристрій шириною 9,15 ZURN, серійний № 17955, інв. № 1042052.
12.08.2025 між позивачем та відповідачем підписано Акт приймання - передачі техніки за договором № 411/25, відповідно до умов якого на виконання положень 1.5 договору суборендодавець передав, а суборендар прийняв в тимчасове платне володіння та користування наступну техніку: 
- комбайн John Deerе S780 зернозбиральний 364-47СВ (6751); 
- жниварка John Deerе 730Х (6819); 
- візок для транспортування жниварок VL30 (6610).
14.08.2025 між позивачем та відповідачем підписано Акт приймання - передачі техніки за договором № 411/25, відповідно до умов якого на виконання положень 1.5 договору суборендодавець передав, а суборендар прийняв в тимчасове платне володіння та користування наступну техніку: 
- комбайн John Deerе S780 зернозбиральний, д.н.з. НОМЕР_10 , хоз. №3; 
- жниварка John Deerе 730Х; 
- візок; 
- комбайн John Deerе S780 зернозбиральний, сер. № НОМЕР_5 (1042690), д.н.з. НОМЕР_6 ; 
- жниварка John Deerе 630Х; 
- візок 4704; 
- комбайн John Deerе S780 сер. № НОМЕР_7 (1042691), д.н.з. НОМЕР_8 ; 
- жниварка John Deerе 630Х;
- візок 4705. 
Також, між позивачем та відповідачем були складені та двосторонньо підписані без зауважень та заперечень наступні акти здачі прийняття робіт (надання послуг) та калькуляції до них, а саме: 
- акт № 22 від 31.07.2025 на загальну суму 317 400,00 грн, з яких: послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе S780 зернозбиральний 36448СВ) - 1 день на суму 31 666,68 грн з ПДВ; послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе S780 зернозбиральний 42292СВ на суму 114 083,32 грн з ПДВ; послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе S780 зернозбиральний 42293СВ на суму 118 750, 00 грн з ПДВ, та калькуляція № 2/1 від 31.07.2025 на суму 317 400,00 грн, згідно якої зафіксовано, що оплата проводиться за фактично відпрацьовані дні з розрахунку, що за період з 24.07.2025 по 31.07.2025 за звіреними даними було проведено збирання врожаю у кількості 173 га (за закритими полями) замовника; за дні, в які техніка не працювала, орендна плата не нараховується; 
- акт № 31 від 13.08.2025 на загальну суму 1 950 000,18 грн., з яких: послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе S780 зернозбиральний 36448СВ на суму541 666,72 грн. з ПДВ; послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе S780 зернозбиральний 42292СВ на суму 1541 666, 72 грн. з ПДВ; послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе S780 зернозбиральний 42293СВ на суму 541 666, 72 грн з ПДВ, та калькуляція № 2/2 від 13.08.2025 на суму 1 950 000, 18 грн, згідно якої зафіксовано, що оплата проводиться за фактично відпрацьовані дні з розрахунку, що за період з 29.07.2025 по 13.08.2025 за звіреними даними було проведено збирання врожаю у кількості 1 029,50 га (за закритими полями) замовника; за дні, в які техніка не працювала, орендна плата не нараховується; 
- акт № 18 від 15.07.2025 на загальну суму 1 963 500, 24 грн, з яких: послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний 17342АН на суму 272 708, 37 грн; послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний 17442АН на суму 272 708, 37 грн; послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний 17263АН на суму 272 708, 37 грн; послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе S780 зернозбиральний 36448СВ на суму 272 708, 37 грн; послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе S780 зернозбиральний 42292СВ на суму 272 708, 37 грн; послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе S780 зернозбиральний 42293СВ на суму 272 708, 37 грн, та калькуляція № 1/1 від 15.07.2025 на суму 1 963 500, 24 грн, згідно якої зафіксовано, що оплата проводиться за фактично відпрацьовані дні з розрахунку, що за період з 04.07.2025 по 15.07.2025 за звіреними даними було проведено збирання врожаю у кількості 1155 га (за закритими полями) замовника; за дні, в які техніка не працювала, орендна плата не нараховується;
- акт № 19 від 04.08.2025 на загальну суму 1 966 475, 04 грн, з яких: послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний 17342АН на суму 273 121, 53 грн; послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний 17442АН на суму 273 121, 53 грн; послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний 17263АН на суму 273 121, 53 грн; послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе S780 зернозбиральний 36448СВ на суму 273 121, 53 грн; послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе S780 зернозбиральний 42292СВ на суму 273 121, 53 грн; послуги щодо суборенди с\г техніки (з екіпажем) комбайн John Deerе S780 зернозбиральний 42293СВ на суму 273 121, 53 грн, та калькуляція № 1/2 від 04.08.2025 на суму 1 966 475, 04 грн, згідно якої зафіксовано, що оплата проводиться за фактично відпрацьовані дні з розрахунку, що за період з 16.07.2025 по 04.08.2025 за звіреними даними було проведено збирання врожаю у кількості 1156, 75 га (за закритими полями) замовника; за дні, в які техніка не працювала, орендна плата не нараховується.
Також, відповідачем було перераховано на користь позивача суму у розмірі 450 000, 00 грн передплати за договором № 411/25, що підтверджується платіжною інструкцією № 3628 від 27.06.2025, а також сплачено вартість послуг суборенди: 736 250, 22 грн згідно платіжної інструкції № 3642 від 18.07.2025, 450 000, 00 грн - згідно платіжної інструкції № 3641 від 18.07.2025, 343 599, 96 грн - згідно платіжної інструкції №3652 від 3007.2025, 204 999, 98 грн - згідно платіжної інструкції № 3651 від 30.07.2025, 1 638 729, 20 грн - згідно платіжної інструкції № 3660 від 07.08.2025, 1 000 000, 00 грн - згідно платіжної інструкції № 362 від 15.08.2025, 327 745, 84 грн - згідно платіжної інструкції № 3667 від 21.08.2025, 1 000 000, 00 грн - згідно платіжної інструкції № 3673 від 28.08.2025, 250 000, 00 грн - згідно платіжної інструкції № 3680 від 29.08.2025, 62 400,00 грн - згідно платіжної інструкції № 3687 від 05.09.2025, 416 735, 04 грн - згідно платіжної інструкції № 3686 від 05.09.2025.
09.09.2025 позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій на підставі договірних відносин згідно умов укладеного договору № 411/25 просив сплатити наступні суми: 
- згідно умов калькуляції № 1 було узгоджено гарантоване мінімальне навантаження на 1 одиницю техніки - 458 га, і враховуючи, що було залучено 6 одиниць техніки, загальне мінімальне навантаження складає 2748 га; фактично виконано та оплачено 2311, 75 га, тобто різниця в площі між гарантованим мінімальним навантаженням та фактичним, складає 436, 25 га; таким чином позивач просив сплатити компенсацію за транспортування техніки у розмірі 117 158, 84 грн, компенсацію за незаплановані перегони техніки у розмірі 268 500,00 грн, доплату за заниження обсягів роботи згідно з даними бортових комп”ютерів в розмірі 263 925, 00 грн, вартість недозаправленого дизельного пального у розмірі 31 048, 38 грн; 
- згідно умов калькуляції № 2 було узгоджено гарантоване мінімальне навантаження на 1 одиницю техніки - 533 га, і враховуючи, що було залучено 3 одиниці техніки, загальне мінімальне навантаження складає 1599 га; фактично виконано та оплачено 1202, 5 га, тобто різниця в площі між гарантованим мінімальним навантаженням та фактичним, складає 396, 50 га; таким чином позивач просив сплатити компенсацію за транспортування техніки у розмірі 117 536, 59 грн, доплату за заниження обсягів роботи згідно з даними бортових комп”ютерів в розмірі 76 775, 00 грн;
- згідно умов калькуляції № 3 за даними бортових комп”ютерів фактично виконано 566 га робіт, водночас у звітах відображено лише 539, 67 га, заниження становить 26, 33 га, що за ціною 1 850 грн/га дорівнює 48 710, 50 грн.
Також, позивачем до матеріалів справи надано копії свідоцтв про реєстрацію комбайнів за ТОВ “Бета-Агро-Інвест” та позивачем. 
Також, позивачем до матеріалів справи надано договір про перевезення вантажу № 422/25 від 27.06.2025, укладений між ТОВ ім. Шевченка, як замовником, та ПП “Сокіл”, як перевізником, за умовами якого перевізник зобов`язався доставляти (перевозити) автомобільним транспортом довірений йому вантаж з пункту (місця) відправлення до пункту (місця) призначення і видавати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачеві вантажу), а замовник зобов`язується сплачувати за перевезення вантажу плату в строк та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1), вартість перевезення вантажу встановлюється в письмовій заявці, що є невід`ємною частиною договору (п. 3.1). 
Відповідно до заявок до договору про перевезення вантажу № 422/25 від 27.06.2025, позивачем було замовлено у ПП “Сокіл” перевезення наступного вантажу: 
- згідно заявки від 03.07.2025: комбайн John Deerе S780 сер. № 1Z0S780ALKF 116415 (1042690), жниварка John Deerе 630Х, візок 4704, дата завантаження - 04.07.2025, дата розвантаження - 05.07.2025, адреса завантаження - Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Ясенівка, адреса розвантаження - Полтавська обл., Кременчуцький р-н, с. Білецьківка, вартість перевезення - 80 000, 00 грн; 
- згідно заявки від 03.07.2025: комбайн John Deerе S780 364-48СВ, хоз. № 3, жниварка John Deerе 730Х, візок, дата завантаження - 04.07.2025, дата розвантаження - 05.07.2025, адреса завантаження - Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Ясенівка, адреса розвантаження - Полтавська обл., Кременчуцький р-н, с. Білецьківка, вартість перевезення - 80 000,00 грн;
- згідно заявки від 29.06.2025: комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний, д.н.з. НОМЕР_2 (1041681) № 17, 2013 рік; жниварка John Deerе 630R 1Z0630RXСВ0038425 (1684); візок НОМЕР_3 ; ріпаковий стіл до зернової жниварки, пристрій шириною 9,15 ZURN, серійний № 18310, інв. № 1042050; дата завантаження - 30.06.2025, дата розвантаження - 01.07.2025, адреса завантаження - Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Ясенівка, адреса розвантаження - Полтавська обл., Кременчуцький р-н, с. Білецьківка, вартість перевезення - 80 000,00 грн;
- згідно заявки від 29.06.2025: комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний, д.н.з. НОМЕР_1 (1041682) № 18, 2013 рік; жниварка John Deerе 630R; візок 1685; ріпаковий стіл до зернової жниварки, пристрій шириною 9,15 ZURN, серійний № 17957, інв. № 1042049; дата завантаження - 30.06.2025, дата розвантаження - 01.07.2025, адреса завантаження - Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Ясенівка, адреса розвантаження - Полтавська обл., Кременчуцький р-н, с. Білецьківка, вартість перевезення - 80 000,00 грн;
- згідно заявки від 29.06.2025: комбайн John Deerе Т670 зернозбиральний, д.н.з. НОМЕР_4 (1470) № 8, 2012 рік; жниварка John Deerе 630R (1467); візок 1465; ріпаковий стіл до зернової жниварки, пристрій шириною 9,15 ZURN, серійний № 17955, інв. № 1042052, дата завантаження - 30.06.2025, дата розвантаження - 01.07.2025, адреса завантаження - Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Ясенівка, адреса розвантаження - Полтавська обл., Кременчуцький р-н, с. Білецьківка, вартість перевезення - 80 000,00 грн.
Відповідні послуги були надані ПП “Сокіл” та оплачені позивачем на підставі рахунків, і як зазначав позивач, відповідне перевезення відповідних тракторів до місця та з місця призначення здійснено на підставі товарно - транспортних накладних та підтверджується відповідними актами, наступним чином: 
До місця виконання робіт за калькуляцією № 1: 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт № 47 від 30.06.2025 на суму 80 000, 00 грн, оплачено позивачем на підставі рахунку № 47 від 30.06.2025 платіжними інструкціями № 396 від 0407.2025 на суму 66 666,67 грн, № 3901 від 11.07.2025 на суму 13 333, 33 грн; 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт № 48 від 30.06.2025 на суму 80 000, 00 грн, оплачено позивачем на підставі рахунку №48 від 30.06.2025 платіжними інструкціями № 7 від 04.07.2025 на суму 66 666,67 грн, № 3900 від 11.07.2025 на суму 13 333, 33 грн; 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт № 49 від 30.06.2025 на суму 80 000, 00 грн, оплачено позивачем на підставі рахунку № 49 від 30.06.2025 платіжними інструкціями № 395 від 04.07.2025 на суму 66 666, 67 грн, № 3899 від 11.07.2025 на суму 13 333, 33 грн; 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт № 5 від 04.07.2025 на суму 80 000,00 грн., оплачено позивачем на підставі рахунку № 5 від 04.07.2025 платіжними інструкціями № 3857 від 09.07.2025 на суму 66 666, 67 грн, № 535188215 від 30.09.2025 на суму 13 333, 33 грн; 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт № 6 від 04.07.2025 на суму 80 000, 00 грн, оплачено позивачем на підставі рахунку № 6 від 04.07.2025 платіжними інструкціями № 3858 від 09.07.2025 на суму 66 666,67 грн, № 535188216 від 30.09.2025 на суму 13 333, 33 грн; 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт № 7 від 04.07.2025 на суму 80 000, 00 грн, оплачено позивачем на підставі рахунку № 7 від 04.07.2025 платіжними інструкціями № 3859 від 09.07.2025 на суму 66 666, 67 грн, № 535188214 від 30.09.2025 на суму 13 333, 33 грн; 
З місця виконання робіт за калькуляцією № 1: 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт №36 від 27.07.2025 на суму 86 000, 00 грн, оплачено позивачем на підставі рахунку № 36 від 27.07.2025 платіжними інструкціями № 4453 від 30.07.2025 на суму 71 666, 67 грн, № 535188228 від 30.09.2025 на суму 14 333, 33 грн; 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт №37 від 27.07.2025 на суму 86 000, 00 грн, оплачено позивачем на підставі рахунку № 37 від 27.07.2025 платіжними інструкціями № 4452 від 30.07.2025 на суму 71 666, 67 грн, № 535188213 від 30.09.2025 на суму 14 333, 33 грн; 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт №38 від 27.07.2025 на суму 86 000, 00 грн, оплачено позивачем на підставі рахунку № 38 від 27.07.2025 платіжними інструкціями № 4451 від 30.07.2025 на суму 71 666, 67 грн, № 535188212 від 30.09.2025 на суму 14 333, 33 грн; 
- з урахуванням того, що з місця виконання робіт за даною калькуляцією повернулися 3 комбайни, інші 3 комбайни після завершення завершення робіт за даною калькуляцією були направлені до Житомирської обл, с. Юріївка для надання послуг за калькуляцією № 2, а тому витрати з повернення техніки враховані разом із поверненням техніки за калькуляцією № 2. з метою недопущення дублювання транспортних витрат; 
До місця виконання робіт за калькуляцією № 2: 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт № 32 від 23.07.2025 на суму 72 000, 00 грн, оплачено позивачем на підставі рахунку № 32 від 23.07.2025 платіжними інструкціями № 4341 від 29.07.2025 на суму 60000, 00 грн, № 535188217 від 30.09.2025 на суму 12 000,00 грн.; 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт №33 від 23.07.2025 на суму 72 000, 00 грн, оплачено позивачем на підставі рахунку № 33 від 23.07.2025 платіжними інструкціями № 4342 від 29.07.2025 на суму 60000, 00 грн, № 535188218 від 30.09.2025 на суму 12 000, 00 грн.; 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт №35 від 25.07.2025 на суму 72 000, 00 грн, оплачено позивачем на підставі рахунку № 35 від 23.07.2025 платіжними інструкціями № 4454 від 30.07.2025 на суму 60000, 00 грн, № 535188219 від 30.09.2025 на суму 12 000, 00 грн; 
З місця виконання робіт за калькуляцією № 2: 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт №33 від 14.08.2025 на суму 86000, 00 грн, оплачено позивачем на підставі рахунку № 33 від 14.08.2025 платіжними інструкціями № 5356 від 22.08.2025 на суму 71 666, 67 грн, № 535188209 від 30.09.2025 на суму 14 333, 33 грн; 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт №35 від 14.08.2025 на суму 86000, 00 грн, оплачено позивачем на підставі рахунку № 35 від 14.08.2025 платіжними інструкціями № 5354 від 22.08.2025 на суму 71 666, 67 грн, № 535188208 від 30.09.2025 на суму 14 333, 33 грн; 
- згідно акту здачі - приймання виконаних робіт № 34 від 14.08.2025 на суму 86000, 00 грн, оплачено позивачем на підставі рахунку № 34 від 14.08.2025 платіжними інструкціями № 5355 від 22.08.2025 на суму 71 666, 67 грн, № 535188211 від 30.09.2025 на суму 14 333, 33 грн.
Таким чином, позивач вказував, що ним належним чином та у повному обсязі виконано свої зобов`язання перед відповідачем, а також здійснено оплату перевезень обладнання перевізнику до місця виконання робіт, у зв`язку з чим загальна сума транспортних витрат позивача становить 1 212 000,00 грн. В свою чергу, оскільки передбачений договором № 411/25 та Калькуляціями мінімальний гарантований розмір сільськогосподарських угідь не було досягнуто, керуючись умовами пункту 1.7 договору № 411/25, у позивача наявні правові підстави для стягнення з відповідача вартості транспортування техніки у розмірі 1 212 000,00 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні”, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з “Достатність доказів” на нову - “Вірогідність доказів” та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування “вірогідність доказів”. 
Стандарт доказування “вірогідність доказів”, на відміну від “достатності доказів”, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі “Дж. К. та Інші проти Швеції” (“J.K. AND OTHERS v. SWEDEN”) ЄСПЛ наголошує, що “у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування “поза розумним сумнівом” (“beyond reasonable doubt”). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням “балансу вірогідностей”. Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри”.
Аналогічний підхід до стандарту доказування “вірогідність доказів” висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.
Суд зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як “баланс вірогідностей”.
Згідно з частиною 1 статті 13 та частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Суд враховує, що 28.02.2025 набрав чинності, а 28.08.2025 введено в дію Закон України №4196-IX "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб", який визначає правові та організаційні засади діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб. Пунктом 3 ст. 17 зазначеного Закону передбачено втрату чинності ГК України з дня введення цього Закону в дію, тобто з 28.08.2025.
Враховуючи, що на момент спірних правовідносин Господарський кодекс України був чинним, до них підлягають застосуванню його положення в частині правовідносин, які виникли та існували під час його дії, що узгоджується з приписами ст. 5 Цивільного кодексу України щодо дії актів цивільного законодавства у часі.
З огляду на викладене, доводи позивача про те, що відповідач в обґрунтування своєї позиції посилається на Господарський кодекс України, який втратив чинність – судом відхиляються як необгрунтовані та безпідставні. 
За приписами ч.1 ст.283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
За приписами п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №904/4156/18 зазначено, що господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і в порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.
Додатково суд при вирішенні спору звертається до висновків Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, які зводяться до того, що суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61- 18064св18)). Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. 
Позивачем у позові заявлено до відшкодування відповідачем вартості транспортування техніки у розмірі 1 212 000, 00 грн, оскільки передбачений договором № 411/25 та Калькуляціями мінімальний гарантований розмір сільськогосподарських угідь не було досягнуто, а відповідачем здійснено оброблення меншої площі земельних ділянок, ніж зазначено у Калькуляціях № 1, № 2 та № 3, а також не здійснено мінімальне гарантоване навантаження на комбайни.
Так, умовами укладеного договору № 411/25 сторонами передбачено наступні випадки відшкодування відповідачем позивачу витрат на транспортування техніки: 
- пунктом 1.7 договору № 411/25 визначено, що мінімальна площа земельних ділянок, на яких будуть надаватися послуги суборенди з екіпажем, зазначаються в калькуляції. У разі, якщо суборендар з будь-якої причини зменшить зазначену в калькуляції площу земельних ділянок, він зобов`язується повністю компенсувати витрати суборендодавця на транспортування техніки (в обидві сторони) згідно з наданими підтверджуючими документами або виконати транспортування власними силами і за власний рахунок; 
- п.п. 2.2.9 п. 2.2 договору № 411/25 визначено, що за домовленістю сторін суборендодавець здійснює доставку/повернення разом з екіпажем техніки до місць використання техніки, а також її переміщення між полями та до місць стоянки. У цьому разі суборендар супроводжує переміщення техніки до місця призначення та оплачує суборендодавцю доставку/повернення разом з екіпажем техніки до місць виконання робіт, а також її переміщення між полями та до місць стоянки. Оплата здійснюється на підставі актів виконаних робіт, сторони попередньо узгоджують вартість на підставі укладення калькуляції, яка є невід”ємною частиною даного договору; 
- п.п. 3.2.4 п. 3.2 договору № 411/25 визначає, що в разі ненадання суборендарем мінімального гарантованого навантаження на кожен комбайн, суборендар зобов`язаний компенсувати суборендодавцю вартість транспортування техніки в обидві сторони згідно наданих документів.
Щодо посилань позивача на пункт 1.7 договору № 411/25, суд зазначає, що даним пунктом передбачено обов`язок відшкодування відповідачем таких витрат у випадку, якщо суборендар зменшить зазначену в калькуляції площу земельних ділянок. 
При цьому, як свідчать матеріали справи: 
- Калькуляцією № 1 погоджено саме мінімальний гарантований розмір с/г угідь, де планується використовувати техніку – 250 гектар для збирання ріпаку та 2 500 гектар для збирання пшениці; гарантоване мінімальне навантаження на 1 одиницю техніки – 458 га;
- Калькуляцією № 2 погоджено саме мінімальний гарантований розмір с/г угідь, де планується використовувати техніку – 800 гектар для збирання ріпаку та 800 гектар для збирання пшениці; гарантоване мінімальне навантаження на 1 одиницю техніки – 533 га;
- Калькуляцією № 3 погоджено саме мінімальний гарантований розмір с/г угідь, де планується використовувати техніку – 200 гектар для збирання ріпаку та 350 гектар для збирання пшениці; гарантоване мінімальне навантаження на 1 одиницю техніки – 550 га. 
При цьому, між позивачем та відповідачем були складені та двосторонньо підписані без зауважень та заперечень наступні акти здачі прийняття робіт (надання послуг) та калькуляції до них, в яких зафіксовано роботу переданих відповідачу комбайнів та відповідній узгодженій сторонами площі с/г угідь, а саме: 
- акт № 22 від 31.07.2025 на загальну суму 317 400, 00 грн та калькуляція № 2/1 від 31.07.2025 на суму 317 400, 00 грн, згідно якої зафіксовано, що оплата проводиться за фактично відпрацьовані дні з розрахунку, що за період з 24.07.2025 по 31.07.2025 за звіреними даними було проведено збирання врожаю у кількості 173 га (за закритими полями) замовника; 
- акт № 31 від 13.08.2025 на загальну суму 1 950 000, 18 грн та калькуляція № 2/2 від 13.08.2025 на суму 1 950 00018 грн, згідно якої зафіксовано, що оплата проводиться за фактично відпрацьовані дні з розрахунку, що за період з 29.07.2025 по 13.08.2025 за звіреними даними було проведено збирання врожаю у кількості 1 029, 50 га (за закритими полями) замовника; 
- акт № 18 від 15.07.2025 на загальну суму 1 963 500, 24 грн та калькуляція № 1/1 від 15.07.2025 на суму 1 963 500, 24 грн, згідно якої зафіксовано, що оплата проводиться за фактично відпрацьовані дні з розрахунку, що за період з 04.07.2025 по 15.07.2025 за звіреними даними було проведено збирання врожаю у кількості 1155 га (за закритими полями) замовника; 
- акт № 19 від 04.08.2025 на загальну суму 1 966 475, 04 грн, та калькуляція № 1/2 від 04.08.2025 на суму 1 966 475, 04 грн, згідно якої зафіксовано, що оплата проводиться за фактично відпрацьовані дні з розрахунку, що за період з 16.07.2025 по 04.08.2025 за звіреними даними було проведено збирання врожаю у кількості 1156,75 га (за закритими полями) замовника. 
Таким чином, при укладенні договору, сторонами погоджено Калькуляції № 1, №2 та № 3 з мінімальним гарантованим розміром сільгоспугідь, тобто той, який мінімально повинен бути оброблений. В свою чергу, при підписанні актів здачі прийняття робіт (надання послуг), сторонами також підписано до зазначених актів Калькуляції № 2/1, № 2/2, № 1/1 та № 1/2, якими двосторонньо погоджено, що оплата проводиться за фактично відпрацьовані дні та погоджено двосторонньо фактичну площу збирання врожаю, яка в сукупності не є меншою мінімально визначеного розміру у первісно підписаних калькуляціях, що узгоджується як з приписами 1.7 договору № 411/25, так і ст. 526 Цивільного кодексу України. Також, при підписанні Калькуляцій № 2/1, № 2/2, № 1/1 та № , зокрема і позивач, погодився без зауважень та заперечень щодо фактичної площі збирання врожаю, яка зазначена у вказаних калькуляціях, а отже, погодив відповідну площу обробітку в розумінні п. 1.7 договору № 411/25. До того ж, в первісно погоджених Калькуляціях № 1, №2 та № 3 не міститься застережень, що визначена ними мінімально гарантована площа стосується саме роботи саме однієї одиниці транспорту, адже ними визначено що роботи саме однієї одиниці транспорту стосуються лише гарантованого мінімального навантаження. 
Щодо пункту п.п. 2.2.9 п. 2.2 договору № 411/25, то суд зазначає, що ним передбачено оплату за переміщення техніки, проте, сторони попередньо узгоджують вартість на підставі укладення калькуляції, яка є невід`ємною частиною даного договору. В свою чергу, ні умови узгоджених між сторонами калькуляцій, ні інші матеріали справи не містять належних доказів узгодження між позивачем та відповідачем вартості оплати за переміщення техніки, як не узгоджено, в контексті спірних правовідносин, що таке переміщення буде здійснювати визначений позивачем самостійно перевізник та за цінами даного перевізника. Крім того, матеріали справи не містять належних доказів і повідомлення позивача відповідачем про відповідне переміщення визначеним позивачем самостійно перевізник та за цінами даного перевізника, а також не містять доказів направлення позивачем відповідних документів відповідачу як перед відповідним переміщенням, так і після проведення такого з метою узгодження його вартості.
Щодо п.п. 3.2.4 п. 3.2 договору № 411/25, суд зазначає, що даним пунктом передбачено обов`язок відшкодування відповідачем таких витрат у випадку в разі ненадання суборендарем мінімального гарантованого навантаження на кожен комбайн. 
При цьому, як зазначалось вище, при укладенні договору, сторонами погоджено Калькуляції № 1, № 2 та № 3, в яких визначено гарантоване мінімальне навантаження на 1 одиницю техніки. 
Проте, як у підписаних сторонами актах здачі прийняття робіт (надання послуг), так і у Калькуляціях № 2/1, № 2/2, № 1/1 та № , не міститься показників навантаження кожної одиниці техніки, і в сукупності з тим, що позивачем до матеріалів справи не надано належних і допустимих доказів навантаження щодо кожної одиниці переданої відповідачу техніки (зокрема і згадуваних ним у претензії даних бортових комп`ютерів техніки) – доводи позивача в частині недотримання відповідачем такого навантаження, визнаються судом необгрунтованими та недоведеними в розумінні ст. ст. 14, 76-79 Господарського процесуального кодексу України. 
Крім того, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позивач також не довів належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, що саме дії або бездіяльність відповідача стали безпосередньою причиною виникнення витрат на транспортування техніки, які ним заявлені до стягнення в сумі 1 212 000, 00 грн. Крім того, як встановлено судом вище в контексті оцінки умов п.п. 2.2.9 п. 2.2 договору № 411/25, матеріали справи не містять належних доказів і повідомлення позивача відповідачем про відповідне переміщення визначеним позивачем самостійно перевізник та за цінами даного перевізника, а також не містять доказів направлення позивачем відповідних документів відповідачу як перед відповідним переміщенням, так і після проведення такого з метою узгодження його вартості.
Також, досліджуючи вимоги позивача, судом встановлено, що позовна вимога позивача про стягнення 1 212 000,00 грн. за своєю правовою природою є вимогою про стягнення збитків, оцінюючи яку суд встановив наступне. 
Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки (зокрема у вигляді упущеної вигоди), причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювана та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.
Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Так, за результатами розгляду справи та дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність протиправної поведінки відповідача, позивачем не доведено причинного зв`язку між стверджуваною протиправною поведінкою відповідача та збитками в розмірі 1 212 000,00 грн., які понесені позивачем в якості витрат своєї власної господарчої діяльності з окремим суб`єктом господарювання, як не доведено і вини відповідача у їх завданні. 
Таким чином, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України не було доведено належними засобами доказування наявність у діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками; 4) вини, що в сукупності свідчить про відсутність обумовлених законом підстав для стягнення збитків в розмірі 1 212 000,00 грн. 
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.
З огляду на викладене, оцінивши усі наявні в матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають як з наведених позивачем, так і визначених судом підстав. 
Усі інші доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду щодо спірних правовідносин учасників справи, і судом надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи, і за результатами чого ухвалюється рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю. 

СУДОВІ ВИТРАТИ
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви підлягають залишенню за позивачем. 

Позивач заявив вимогу про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, яку викладено в прохальній частині позовної заяви, в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відкласти вирішення питання про розподіл таких витрат. 

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на понесення ним витрат на правничу допомогу, розмір яких за попереднім (орієнтованим) розрахунком, становить 10 000 грн.
В підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, відповідачем додано до матеріалів справи: договір № 17 про надання професійної правничої допомоги від 05.01.2026, додаток № 1 до договору № 17 від 05.01.2026, акт № 1 приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 05.01.2026, ордер на надання правничої допомоги серії ВІ № 1345059 від 07.01.2026.
Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 126 ГПК України).
Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, у частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
- попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
- визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
- розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див. також, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 виснувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, що склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц)
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Господарський суд, розподіляючи заявлені відповідачем витрати, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат відповідачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; предметом позову та значенням справи для сторони, враховуючи кількість виготовлених під час розгляду справи представниками відповідача документів та їх зміст, суд дійшов висновку, про задоволення заяви відповідача в частині стягнення на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. 

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю ІМ. ШЕВЧЕНКА до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімпос плюс" про стягнення витрат на транспортування техніки за договором суборенди техніки (з екіпажем) № 411/25 від 17.06.2025, у розмірі 1 212 000 грн відмовити повністю.

Судовий збір за подання позовної заяви залишити за позивачем. 

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ІМ. ШЕВЧЕНКА на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімпос плюс" витрати на професійну правничу допомогу в суду у розмірі 8 000 грн.

Наказ видати після набрання рішення законної сили

Відкладено вирішення питання про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу до моменту подання ним доказів понесення цих витрат у порядку, передбаченому частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. 

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення 17.07.2026

Суддя В.І. Ярошенко