Справа № 462/4060/24 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О. 
Провадження № 22-ц/811/695/26 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 серпня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Ванівського О.М.,
суддів Копняк С.М., Цяцяка Р.П., 
секретаря: Костюк С.О.
з участю: представника апелянта – адвоката Шишлова О.Є.
представника позивача – адвоката Лепех М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 грудня 2025 року та на додаткове рішення цього ж суду від 26 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

В травні 2024р. ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування.
Свої вимоги мотивував тим, що 05 жовтня 2022 року між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», як страховиком, ОСОБА_2 , як страхувальником, та ОСОБА_1 , як вигодонабувач, було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 71133а2зг, за умовами якого: предметом договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), які не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом – автомобілем Volvo V70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 215 року випуску; страхова сума – 570000,00 грн; франшиза (безумовна) по ризику – збитки внаслідок інших подій – 0,50% від страхових суми, з урахуванням пункту 15 договору нормативного знецінення ТЗ за період страхування (використання для визначення суми страхового відшкодування за ризиком «викрадення» та при повній загибелі – 10% для легкових автомобілів.
01 травня 2023 року у моторному відсіку застрахованого за договором страхування автомобілі Volvo V70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у с. Давидів, Львівської області, виникла пожежа, внаслідок пожежі знищено: моторний відсік, 2 передні крила, 2 передні колеса, капот, передній бампер, лобове скло, 2 бокових передніх, панель приладів, передню частину салону, а також, пошкоджено, дах, задню частину салону, 2 передніх дверей, що підтверджується актом про пожежу. 
01 травня 2023 року страховик ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» зі заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. 04 серпня 2023 року страхувальник ОСОБА_2 направив претензію ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», в якій просив прискорити здійснення відповідних виплат, зокрема, страхового відшкодування. ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» листом № 7868/12ЦВ від 30 серпня 2023 року повідомила ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для визнання вказаної події страховим випадком. У зв`язку з наведеним, просив позов задовольнити.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (третя особа ОСОБА_2 ) про стягнення страхового відшкодування - задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 430056 (чотириста тридцять тисяч п`ятдесят шість) гривень 44 коп. страхового відшкодування.
В решті позову відмовлено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» в доход держави 4300 гривень 56 коп. судового збору.
Додатковим рішенням Залізничного районного суду м. Львова від26 січня 2026 року заяву представника позивача – адвоката Лепеха Мирослава Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (третя особа ОСОБА_2 ) про стягнення страхового відшкодування - задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 2884 гривень 10 коп. витрат на залучення експерта та 10000 гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Всього стягнути 12884 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривні 10 коп.
В іншій частині заяви - відмовлено.
Рішення та додаткове рішення суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС».
Вважає рішення незаконними, необґрунтованими, такими, що ухвалені з
неправильним застосуванням норм матеріального права, та неповним з`ясуванням
обставин, що мають значення для справи.
Покликається на те, що заявлена пожежа не є страховим випадком за умовами Договору страхування, укладеного між Сторонами, оскільки вона відбулась внаслідок поломки, технічної несправності та експлуатаційного зносу деталей, вузлів, агрегатів ТЗ
застрахованого автомобіля, що згідно умов Договору страхування не є страховим
випадком. Ні ОСОБА_2 , ні Позивачем не надано ні до Відповідача на стадії врегулювання, ні до Суду разом з позовною заявою,документу компетентного органу чи висновку експерта, якими було б підтверджено, що пожежа, яка виникла в автомобілі «VOLVO V70», д/нВС9459РО є наслідком зовнішнього фізичного впливу інших випадкових,
раптових та непередбачуваних подій, які не залежали від дій чи
бездіяльності осіб, допущених до керуванням автомобілем та має бути кваліфікована як страховий випадок за Договором.
Стверджує, що судом не враховано, що за умовами Договору покриваються лише прямі збитки,які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками які носять ознаки ймовірності та випадковості та трапилися в результаті зовнішнього фізичного впливу випадкових, раптових та непередбачуваних подій. Тобто, небудь-яка пожежа, яка трапилася із застрахованим автомобілем під час дії Договору може бути визнана страховим випадком, оскільки не визнається такою подія/випадок.
Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Що стосується додаткового рішення суду, то покликається на те, що витрати на правничу допомогу є неспіврозмірними та завищеними, заявлена до стягнення сума судових витрат не відповідає складності справи, обсягу часу необхідного та фактично витраченого на
надання правничої допомоги.
Просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

В судове засідання, третя особа не з`явився, будучи повідомленим належним чином у відповідності до ст. 128 ЦПК України.
Отже, з урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Сторони мали реальну можливість реалізувати свої процесуальні права з доведенням своєї позиції по справі, у тому числі через можливість брати участь в судовому засідання в режимі відеоконференції або через представника.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність учасників справи, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта – адвоката Шишлова О.Є. на підтримання доводів апеляційних скарг, представника позивача – адвоката Лепех М.М. на їх заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судових рішень в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на наступне. 
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення відповідають зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. 
Задовольняючи частково позов про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що про те, що подія (пожежа), яка сталася з автомобілем Volvo V70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є страховим випадком, а відтак ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» повинна була сплатити на корить вигодонабувача ОСОБА_3 страхове відшкодування відповідно до умов договору.
Задовольняючи частково заяву представника позивача – адвоката Лепеха М.М. про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача до заяви долучено квитанцію від 11 березня 2025 року, відповідно до якої позивачем було сплачено 3820,32 грн за проведення судової експертизи, а відтак з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2884,10 грн витрат на залучення експерта, що становить 75,5% від загального розміру вказаних витрат (75,5% (відсоткове значення задоволених майнових вимог віл загального розміру заявлених позовних вимог) х (3820,32 грн : 100%) = 2884,10 грн). 
Крім того, додані до справи договір про надання правової допомоги, акти прийняття-передачі наданих послуг з описом наданих послуг, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для справи, дійшов висновку, що 10000 грн. є співмірними із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
Судом встановлено, що 05 жовтня 2022 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС», як страховиком, ОСОБА_2 , як страхувальником, та ОСОБА_1 , як вигодонабувач, було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 71133а2зг (надалі – договір страхування), за умовами якого: предметом договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), які не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом – автомобілем Volvo V70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 215 року випуску (розділ 4 договору); страхова сума – 570000,00 грн, страховий тариф – 4,96, страховий платіж – 28272,00 грн (розділи 11-13 договору); франшиза (безумовна) по ризику – збитки внаслідок інших подій – 0,50% від страхових суми, з урахуванням пункту 15 договору нормативного знецінення ТЗ за період страхування (використання для визначення суми страхового відшкодування за ризиком «викрадення» та при повній загибелі – 10% для легкових автомобілів (пункт 10.3 розділу 3 договору); строк дії договору: з 06 жовтня 2022 року по 05 жовтня 2023 року /розділ 18 договору) /Т-1 а.с.7-15/.
Пунктом 9.3 розділу 9 та підпунктом 24.2.3 пункту 24.2 розділу 24 договору передбачено, що страховими ризиками вважаються збитки внаслідок інших подій, до яких відноситься, зокрема, пожежа або вибух, якщо такі події не є виключенням зі страхових випадків згідно з умовами розділу 29 договору.
Відповідно до підпунктів 29.2.9 та 29.2.10 пункту 29.10 розділу 29 договору до випадків що не є страховими належать: збитки, що виникли внаслідок порушення страхувальником (іншою особою, допущеною до керування ТЗ) правил безпеки при ремонті чи обслуговуванні застрахованого ТЗ, правил його технічної експлуатації, вимог заводу – виробника, викладених у посібниках/інструкції/керівництві з експлуатації ТЗ, сервісній книжці; збитки, що виникли внаслідок порушення при експлуатації застрахованого ТЗ вимог статті 31ПДР щодо технічного стану.
Згідно з пунктом 28.8 розділу 28 договору, при повній загибелі ТЗ страхове відшкодування сплачується в розмірі страхової суми за вирахуванням суми знецінення ТЗ за період страхування (розділ 15 та 23 договору), вартості пошкодженого ТЗ та встановленої згідно з розділом 10 договору франшизи (з урахуванням умов пункту 28.9 договору). Вартість пошкодженого ТЗ визначається шляхом вивчення попиту та пропозиції на ринку щодо такого ТЗ (зокрема онлайн-аукціон з продажу автомобілів (ТОВ «Аудатекс Україна) чи аналогічні аукціони) або шляхом експертної оцінки у випадку відсутності попиту/пропозиції на ринку).
Пунктом 28.25 розділу 28 договору якщо при настанні страхового випадку за ризиком «Викрадення» або при повній загибелі ТЗ виявиться, що страхова сума на дату укладання договору більша ніж дійсна вартість ТЗ на дату укладання договору, то страхове відшкодування виплачується в межах дійсної вартості ТЗ згідно з умовами договору, а саме: при розрахунку страхового відшкодування згідно з п.28.5, п.28.8 або п.28.9 договору замість страхової суми застосовується дійсна вартість ТЗ на дату укладання договору.
Згідно з підпунктом 29.4.3 пункту 29.4 розділу 29 договору страховик не відшкодовує та не включає до розрахунку суми страхового відшкодування, зокрема, вартість витрат, пов`язаних з реконструкцією або переобладнанням ТЗ, ремонтом чи заміною окремих частин, деталей та обладнання внаслідок їх зносу, технічного браку, поломки, тощо.
Відповідно до підпункту 25.1.3 пункту 25.1 розділу 25 договору страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та в строк згідно з розділом 28 договору.
01 травня 2023 року у моторному відсіку застрахованого за договором страхування автомобілі Volvo V70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у с. Давидів, Львівської області, виникла пожежа, внаслідок пожежі знищено: моторний відсік, 2 передні крила, 2 передні колеса, капот, передній бампер, лобове скло, 2 бокових передніх, панель приладів, передню частину салону, а також, пошкоджено, дах, задню частину салону, 2 передніх дверей, що підтверджується актом про пожежу, складеного комісією у складі заступника начальника ВПР Львівського РУГУ ДСНС України у Львівській області Войтиком Д.Б., СРПП ВПЗ ЛРУП № 2 Данчишина О.І., водія ОСОБА_2 та власника ОСОБА_1 /Т-1 а.с.16/.
Відповідно до звіту про причини виникнення пожежі від 03 травня 2023 року, складеного Львівським районним управлінням Головного управління ДСНС України у Львівській області, ймовірною причиною виникнення пожежі, яка сталася 01 травня 2023 року в легковому автомобілі Volvo V70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Давидів (Давидівська СТГ), вул. Озерна, б/н є несправність електричної системи автомобіля не виключаючи виникнення пожежі від розгерметизації паливної системи автомобіля /Т-1 а.с.19,20/.
01 травня 2023 року страховик ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» зі заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу /Т-1 а.с.95,96/.
04 серпня 2023 року страхувальник ОСОБА_2 направив претензію ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», в якій просив прискорити здійснення відповідних виплат, зокрема, страхового відшкодування /Т-1 а.с.21/.
ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» листом № 7868/12ЦВ від 30 серпня 2023 року повідомила ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для визнання вказаної події стразовим випадком, здійснення виплати страхового відшкодування, покликаючись на підпункти 29.2.9, 29.2.19, 29.2.28, 29.2.30, 29.4.1, 29.4.3, 29.4.13 договору, та зазначаючи, що пошкодження автомобіля Volvo V70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відбулося в результаті несправності електричної системи автомобіля, не виключаючи можливість виникнення пожежі в результаті розгерметизації паливної системи автомобіля, що в свою чергу є наслідком недотримання вимог заводу виробника щодо обслуговування автомобіля, поломки та експлуатаційного зносу /Т-1 а.с.24/.
Відповідно до звіту № 1661 від 25 травня 2023 року про оцінку транспортного засобу, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , ринкова вартість колісного транспортного засобу Volvo V70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 472299,30 грн /Т-1 а.с.124-127/.
Відповідно до висновку експерта ОСОБА_5 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 01 серпня 2024 року ринкова вартість автомобіля Volvo V70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у пошкодженому після пожежі, що сталася 01 травня 2023 року, стані не визначається. Вартість вказаного автомобіля у пошкодженому стані після пожежі, що сталася 01 травня 2023 року, стан, станом на дату пожежі 01 травня 2023 року становить 41700,00 грн /Т-1 а.с.217-228/.
На замовлення ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» була визначена вартість пошкодженого транспортного засобу Volvo V70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначається шляхом вивчення попиту та пропозиції на ринку щодо такого ТЗ, а саме ТОВ «Аудатекс Україна» був проведений онлайн-аукціон з продажу вказаного автомобіля, за результатами якого найвища пропозиція склала 41700,00 грн /Т-1 а.с.249,250/.
Відповідно до висновку судової пожежно-технічної експертизи Львівського НДЕКЦ МВС України від 19 вересня 2025 року № СЕ-19/114-25/4177-ПТ осередок виникнення пожежі розташований в моторному відсіку автомобіля Volvo V70, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вірогідними причинами пожежі є: виникнення пожежі є виникнення горіння від тепла, отриманого від розігрітих поверхонь автомобілю при потраплянні на них горючих рідин; виникнення пожежі внаслідок виникнення горіння від теплових проявів електричної енергії /Т-2 а.с.135,138/.
У статті 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України "Про страхування").
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі статтею 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно з частинами шістнадцятою-вісімнадцятою статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Тлумачення статей 990, 991 ЦК України, частини другої статті 8, частини першої статті 25 Закону України "Про страхування" свідчить, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.
Підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановленні статтею 991 ЦК України та статтею 26 Закону України "Про страхування", згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.
З наведених положень вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.
Надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у тому разі, якщо вони позбавили страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.
Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 17 травня 2022 року у справі № 569/6553/20 (провадження № 61-14827св21), від 25 листопада 2020 року у справі № 444/3259/18 (провадження № 61-2295св20), від 26 березня 2018 року у справі № 916/4613/15, від 12 січня 2022 року у справі № 357/13500/18 (провадження № 61-6493св21).
Судом встановлено, що подія (пожежа), яка сталася з автомобілем Volvo V70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є страховим випадком, а відтак ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» повинна була сплатити на корить вигодонабувача ОСОБА_3 страхове відшкодування відповідно до умов договору.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 та третя особа - водій ОСОБА_2 на виконання умов договору страхування сприяли проведенню, визначених таким договором процедур, та збору необхідної інформації для забезпечення виплати страхового відшкодування.
Таким чином, обґрунтованими є висновок суду про те, що 01 травня 2023р. настав страховий випадок, передбачений умовами договору добровільного страхування майна, укладеного 05 жовтня 2022 року між Приватним акціонерним товариством «СК «АРКС» та ОСОБА_2 , як страхувальником та ОСОБА_1 , як вигодонабувачем.
Тому, згідно з вимогами статті 8 Закону України "Про страхування", статей 979, 988 ЦК України у Приватного акціонерного товариства «СК «АРКС» настав обов`язок здійснити виплату суми страхового відшкодування на користь вигодонабувача ОСОБА_3 .. Таким чином, обґрунтованими є висновок суду про те, що 01 травня 2023 року настав страховий випадок, передбачений умовами договору добровільного страхування майна, укладеного 05 жовтня 2022р. між Приватним акціонерним товариством «СК «АРКС» та ОСОБА_2 , як страхувальником та ОСОБА_1 , як вигодонабувач.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, оскільки всупереч вимогам закону та умовам договору ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" безпідставно не прийняло рішення про визнання спірного випадку страховим та не прийняло рішення про виплату страхового відшкодування.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Щодо додаткового рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 січня 2026 року, то слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22).
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
25 вересня 2024 року ухвалою суду призначено у справі судову пожежно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експертам Львівського НДЕКЦ МВС України, а провадження у справі на час проведення експертизи зупинене /Т-2 а.с.117/.
01 жовтня 2025 року до суду надійшов висновок судової пожежно-технічної експертизи Львівського НДЕКЦ МВС України від 19 вересня 2025 року № СЕ-19/114-25/4177-ПТ /Т-2 а.с.134/.
Представником позивача до заяви долучено квитанцію від 11 березня 2025 року, відповідно до якої позивачем було сплачено 3820,32 грн за проведення вказаної судової експертизи /Т-2 а.с.216/.
Таким чином, зважаючи на відсоткове відношення до задоволених вимог, колегія суддів вважає вірним висновок суду, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2884,10 грн витрат на залучення експерта.
Крім того, у матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги № № 94 від 17 червня 2024 року, укладеного між позивачем та адвокатом Лепехом М.М., копія акту виконаних робіт до Договору про надання правничої допомоги № 94 від 17 червня 2024 року, згідно з яким загальна вартість наданих послуг адвоката становить 50000,00 грн, копія квитанції від 12 серпня 2024 року про перерахування 50000,00 грн позивачем на рахунок ФОП ОСОБА_6 /Т-2 а.с.214,215,217/.
Надавши правильну оцінку доказам щодо розподілу відповідних витрат наданих представником позивача, врахувавши тривалість розгляду справи, обсяг виконаних робіт адвокатом та відсутність належних доказів неспівмірності цих витрат з боку заявника, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування 2884 гривень 10 коп. витрат на залучення експерта та 10000 гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 12884 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривні 10 коп.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначила, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд має оцінювати їх дійсність, необхідність та розумність, а компенсації підлягають лише фактично понесені та підтверджені витрати.
За таких обставин, апеляційний суд вважає додаткове рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційні скарги залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -
у х в а л и в :

апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» – залишити без задоволення.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 грудня 2025 року та додаткове рішення цього ж суду від 26 січня 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 26.08.2026 року.

Головуючий:      Ванівський О.М.

Судді:       Копняк С.М.

Цяцяк Р.П.