П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2026 року | | справа 160/24681/24

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
головуючий суддя Суховаров А.В. 
судді Головко О.В., Ясенова Т.І., 
розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 (суддя Дєєв М,В.) про відмову в задоволенні заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, Державної судової адміністрації України про виплату суддівської винагороди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 у вигляді базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2021 в розмірі 2270гр, на 01.01.2022 в розмірі 2481гр, на 01.01.2023 в розмірі 2684гр, на 01.01.2024 в розмірі 3028гр з урахуванням надбавки за вислугу років від посадового окладу та матеріальної допомоги за 2021 – 2024 роки; зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області з єдиного рахунку державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 (т1ас119).
Позивачу виданий виконавчий лист та постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 03.03.2025 відкрито виконавче провадження №77362551 щодо зобов`язання ТУ ДСА в Дніпропетровській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 у вигляді базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2021 в розмірі 2270гр, на 01.01.2022 в розмірі 2481гр, на 01.01.2023 в розмірі 2684гр, на 01.01.2024 в розмірі 3028гр з урахуванням надбавки за вислугу років від посадового окладу та матеріальної допомоги за 2021 – 2024 роки. Листом №1289/25 від 05.03.2025 ТУ ДСА в Дніпропетровській області повідомило про нарахування суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 в сумі 931’ 078гр35к. Однак, нарахована позивачеві сума не виплачується в зв`язку з невиділенням коштів за бюджетною програмою 0501150 «виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів» (т1ас148,195). 
Постановою державного виконавця від 07.03.2025 відкрито виконавче провадження №77428437 щодо зобов`язання ДСА України здійснити фінансування ТУ ДСА в Дніпропетровській області для проведення виплати ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 31.08.2024. Постановою державного виконавця від 27.03.2025 на ДСА України накладений штраф 5100гр. Листом №10-7041/25 від 10.04.2025 ДСА України повідомило, що виконання судових рішень на користь суддів здійснюється за бюджетною програмою 0501150 «виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів» в межах бюджетних асигнувань. За цією програмою ТУ ДСА в Дніпропетровській області на 2025 рік виділено 234’ 000гр. Постановою державного виконавця від 07.05.2025 на ДСА України накладений штраф 10200гр. Державним виконавцем 23.05.2025 до національної поліції направлено подання про порушення кримінального провадження за фактом умисного невиконання судового рішення. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 29.05.2025 закінчено виконавче провадження (т1ас137,151,199-224).
ОСОБА_1 03.04.2026 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення оскільки нарахована на виконання судового рішення заборгованість по суддівській винагороді за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 в сумі 931’ 078гр35к тривалий час не виплачується (т1ас232).
У відзиві ТУ ДСА в Дніпропетровській області посилається на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного і місцевого бюджетів, затверджений Постановою КМУ №845 від 03.08.2011, у відповідності до яких, виконання судових рішень про стягнення коштів з державних органів здійснюється органами казначейства в межах бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності призначень, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 в задоволенні заяви відмовлено. Суд вказав, що нарахована позивачу заборгованість по суддівській винагороді за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 в сумі 931’078гр35к не виплачується в зв`язку з тим, що кошторисом ТУ ДСА в Дніпропетровській області на 2026 рік не передбачені бюджетні видатки на виконання судових рішень про виплату суддівської винагороди (т2ас40). 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати ухвалу про відмову в задоволенні заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення. Посилається на те, що судове рішення тривалий час не виконується. У відкритому виконавчому провадженні на боржника накладений штраф за невиконання судового рішення. Інші ефективні механізми спонукати виконати судове рішення відсутні. Ініційоване примусове виконання судового рішення в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», не призвело до позитивного результату. Судом першої інстанції не надана оцінка відсутності доказів вчинення боржниками дій з метою отримання коштів для виплати заборгованості (т2ас54). 
У відзиві на апеляційну скаргу ТУ ДСА в Дніпропетровській області повідомило що внаслідок перерахунку утворилась заборгованість з виплати позивачу суддівської винагороди в сумі 931’ 078гр35к. Заборгованість не виплачується в зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування та при виділенні коштів буде виплачена (т2ас59). 
Надаючи оцінку законності оскаржуваної ухвали, колегія суддів виходить з наступного:
Відповідно до статті 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку, встановленому статтями 287, 382 – 383 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення. 
Відповідно до частини 2 статті 382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або про відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. 
Відповідно до частини 3 статті 382-1 КАС України, встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше 10 календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень ухвали та не перевищує трьох місяців.
Відповідно до частини 5 статті 382-1 КАС України, ухвалу суду про відмову в задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухали є остаточною і оскарженню не підлягає.
Відповідно до частини 6 статті 382-1 КАС України, ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 382-3 КАС України. 
Відмовляючи в задоволенні заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, суд першої інстанції необгрунтовано відхилив положення статті 124 Конституції України, частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини 2 статті 14, частини 1 статті 370 КАС України про обов`язковість судових рішень для виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Колегія суддів звертає увагу що захищене судовим рішенням порушене право ОСОБА_1 тривалий час не відновлюється, що нівелює засадничі принципи адміністративного судочинства. Здійснення перерахунку суддівської винагороди без виплати заборгованості свідчить про невиконання судового рішення оскільки позивач не отримує належні йому та підтверджені судовим рішенням кошти, чим порушується його право власності, гарантоване Першим протоколом Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В рішення Європейського суду з прав людини від 29.01.2004 у справі Войтенко проти України зазначено що неможливість особи домогтись виконання судового рішення становить втручання у право цієї особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплене у Першому протоколі конвенції, та нестача бюджетних коштів не може виправдати таку бездіяльність держави. 
В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі Хорнсбі проти Греції зазначено що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожній особі розгляд судом спорів про її цивільні права і обов`язки. У такий спосіб реалізується право на суд, найважливішим аспектом якого є право доступу до правосуддя, тобто право звертатись до суду в цивільних справах. Однак це право стало б ілюзією, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не діючим на шкоду однієї із сторін. Важко уявити, що стаття 6 Конвенції, докладно описуючи надані сторонам процесуальні гарантії – справедливий, публічний, швидкий розгляд, залишила реалізацію судових рішень без захисту. Якщо вважати що стаття 6 Конвенції говорить тільки про доступ до правосуддя і судового процесу, то це, імовірно, привело б до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що договірні держави зобов`язались дотримуватись, коли вони ратифікували Конвенцію. Виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як невід`ємна частина суду в розумінні статті 6 Конвенції. 
В пунктах 46, 48, 52 рішення Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 у справі Іванов проти України зазначено, що від особи, яка домоглась винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. В таких справах державний орган, який було належним чином проінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Відсутність у заявника можливості домогтись виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.
Колегія суддів відхиляє доводи ТУ ДСА в Дніпропетровській області про відсутність бюджетного фінансування для виплати заборгованості. З цього приводу існує стала позиція Європейського суду з прав людини що державний орган не може посилатись на відсутність ресурсів для виплати боргу, що грунтується на судовому рішенні. Невиконання судового рішення з вини держави є порушенням права особи на доступ до суду (Торопов проти України 04.10.2005). Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають в державній власності, або контролюються державою, виконувались відповідно до вимог Конвенції (Ромашов проти України 27.07.2004, Дубенко проти України 11.01.2005, Козачек проти України 07.12.2006). Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (Шмалько проти України 20.07.2004). Держава несе відповідальність за невиконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному і вчасному виконанню, перебувають в межах контролю органів влади (Сокур проти України 26.04.2005, Крищук проти України 19.02.2009). 
З урахуванням того, що права ОСОБА_1 , захищені рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2024, півтора року фактично не відновлюються з вини відповідача, заява про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення є цілком обгрунтованою. Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги що ініціювання примусового виконання рішення суду в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», не призвело до позитивного результату. 
Керуючись статтями 241 – 244, 315, 320 – 322 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення;
Направити справу до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду та встановлення строку для подання звіту про виконання судового рішення. 

Постанова оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя А.В. Суховаров 

судді О.В. Головко 

судді Т.І. Ясенова