К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року місто Київ

справа № 357/16242/24
апеляційне провадження № 22-ц/824/4126/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Зеленчука М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» - адвоката Клапчука Федора Петровича на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Кошель Б.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» про визнання припиненим права оренди,-

в с т а н о в и в :
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-лідер-Україна» про визнання припиненим права оренди, в якому просив:
визнати право оренди ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна», номер запису про інше речове право 32817216, на земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025 таким, що припинене, та відсутнім право оренди ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» на земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025; 
зобов`язати ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_2 , на підставі державного акту серія ЯЖ № 682167, належало право власності на земельну ділянку площею 3,9469 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220481600:03:006:0025, яка розташована на території Узинської міської ради (бувшої Іванівської сільської ради) Білоцерківського району Київської області. 
16 грудня 2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» було укладено договір оренди земельної ділянки № 661, за яким: в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025; договір діє до 15.12.2018 року. Даний договір оренди було зареєстровано у КРФ № 29 ДП «Центр ДЗК» БЦ РВ, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.03.2009 року за № 040932200027. 
01 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» було укладено додаткову угоду № б/н, якою: (1) продовжено термін дії договору оренди землі № 661 від 16.12.2008 року на 5 (п`ять) років; (2) договір оренди землі № 661 від 16.12.2008 року викладено в новій редакції, зокрема, в пункті 13.2 договору оренди сторони визначили, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. 
05 грудня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було здійснено державну реєстрацію права оренди за ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» строком до 15.12.2023 року на земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025, номер запису про інше речове право 7985087. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. 
14 серпня 2019 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 2912 на земельну ділянку площею 3,9469 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220481600:03:006:0025, яка розташована на території Узинської міської ради (бувшої Іванівської сільської ради) Білоцерківського району Київської області. 
Того ж дня, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025, номер запису про речове право 32817187, а також запис про інше речове право 7985087 погашено, шляхом перенесення до відкритого розділу з номером запису про інше речове право 32817216. 
23 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» з заявою, якою повідомив, що укладати новий договір не має наміру, та просив після збору урожаю 2023 року не проводити будь-яких сільськогосподарських робіт на його земельній ділянці та повернути її йому. 
01 грудня 2023 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виправлено, зокрема, відомості про строк дії права оренди, а саме з «Строк дії: 15.12.2023» змінено на «Строк: 14 р., 11 міс., 29 дн., Дата закінчення дії: 15.12.2023».
Станом на 06.11.2024 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди за номером запису про інше речове право 32817216 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025 зареєстровано за ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» строком до 13.12.2038 року. 
ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» продовжує володіти та користуватися земельною ділянкою з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025. 
Вважає, що право оренди за номером запису про інше речове право 32817216 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025, яке зареєстровано за ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна», є припиненим, а земельна ділянка підлягає поверненню ОСОБА_1 . Оскільки, спірний договір оренди зі змінами було укладено до 16.01.2020 року (набрання чинності Закону України № 340-IX), а після цієї дати жодних змін до договору не вносилося, тому поновлення цього договору здійснюється не за правилами ч. 2 ст. 126-1 ЗК України, а на умовах, визначених цим договором, за правилами, чинними на момент його укладення. Оскільки, в договорі оренди земельної ділянки від 16.12.2008 року сторони визначили термін дії договору оренди до 15.12.2018 року, але в подальшому додатковою угодою від 01.08.2013 року продовжили строк його дії на 5 років, а також не настало підстав для поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, тому строк дії цього договору закінчується 15 грудня 2023 року, то саме ця відомість має пріоритет на відомістю в розділі «Зміст, характеристика іншого речового права» Державного реєстру прав, що дата закінчення дії договору - 13.12.2038 року.
Посилаючись на наведене, позивач просив позов задовольнити.
Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2025 року позов задоволено.
Визнано право оренди ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна», номер запису про інше речове право 32817216, на земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025 таким, що припинене.
Визнано відсутнім право оренди ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» на земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025.
Зобов`язано ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025.
Стягнуто з ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна»на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на правову допомогу у розмірі 30 000 грн. та судовий збір в сумі 2 227,10 грн., загалом 32 227,10 грн.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2025 року заяву ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТОВ «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» - адвокат Клапчук Ф.П. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд не врахував, що позивачем обрано не ефективний та неналежний спосіб захисту своїх прав.
Так, у даній справі позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що реєстратором фактично безпідставно вчинено дії щодо продовження строку оренди, тобто фактично оспорюються дії реєстратора, які є перешкодою у користуванні належною позивачем земельною ділянки. При цьому, як позивач так і суд в обгрунтування задоволення вимог посилаються статтю 391 ЦК України, яка передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тому, на думку відповідача, суд мав би відмовляти в позові за неналежністю позовних вимог, тобто способу захисту, а позивач для вирішення спору по суті мав заявити позовну вимогу про повернення земельної ділянки (негаторний позов).
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Плаксій Р.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. Вказує, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є ефективним.
В судовому засіданні представник ТОВ ФК «Агро-Лідер-Україна» - адвокат Клапчук Ф.П. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Плаксій Р.В. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належно, подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що  ОСОБА_2 належало право власності на земельну ділянку площею 3,9469 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220481600:03:006:0025, яка розташована на території Узинської міської ради (колишня Іванівської сільської ради) Білоцерківського району Київської області, що підтверджується копією державного акта серія ЯЖ № 682167.
16 грудня 2008 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» було укладено договір оренди земельної ділянки № 661.
Відповідно до умов Договору в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025, площею 3,9469 га.
Даний Договір вступає в законну силу з моменту його підписання сторонами та діє до 15.12.2018 р. (п.3.1 Договору).
Даний договір оренди було зареєстровано у КРФ № 29 ДП «Центр ДЗК» БЦ РВ, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.03.2009 року за № 040932200027.
01 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ ФК «Агро-Лідер-Україна» було укладено додаткову угоду № б/н, відповідно до якої, сторони погодили продовжити термін дії договору оренди землі № 661 від 16.12.2008 року на 5 (п`ять) років та виклали в новій редакції договір оренди землі № 661 від 16.12.2008 року, зокрема сторони визначили, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено (п.13.1); по закінченню строку, на який було укладено Договір, Орендар, який належно виконував обов`язки за умовами Договору, має переважне право перед іншими особами на укладання договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди) (п. 14.1); якщо Орендар продовжує користуватися земельно. ділянкою після закінчення строку Договору і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення Орендодавця про заперечення у поновленні Договору оренди землі, Договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором оренди землі (п.14.2); Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та державної реєстрації Додаткової угоди (п.17.1).
Державна реєстрація права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025 проведена 05.12.2014, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 08.12.2014 за №30635312 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.11.2024 р. за №402452135.
14 серпня 2019 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 2912 на земельну ділянку площею 3,9469 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220481600:03:006:0025, яка розташована на території Узинської міської ради (бувшої Іванівської сільської ради) Білоцерківського району Київської області.
14 серпня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025, номер запису про речове право 32817187, а також запис про інше речове право 7985087 погашено, шляхом перенесення до відкритого розділу з номером запису про інше речове право 32817216.
23 вересня 2019 року ОСОБА_1 подав до ТОВ ФК «Агро-Лідер-Україна» заяву, в якій повідомив, що укладати новий договір не має наміру, та просив після збору урожаю 2023 року не проводити будь-яких сільськогосподарських робіт на його земельній ділянці та повернути її йому.
Також встановлено, що 01 грудня 2023 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виправлено, зокрема, відомості про строк дії права оренди, а саме з «Строк дії: 15.12.2023» змінено на «Строк: 14р., 11міс., 29дн., Дата закінчення дії: 15.12.2023».
16.12.2023 року позивач направив відповідачеві лист-повідомлення, в якому зазначив, що не бажає поновлювати дію Договору оренди та має намір самостійно обробляти належну йому земельну ділянку та використовувати її на власний розсуд.
Встановлено, що станом на 06.11.2024 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди за номером запису про інше речове право 32817216 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025 зареєстровано за ТОВ ФК «Агро-Лідер-Україна», відповідно, ТОВ ФК «Агро-Лідер-Україна» продовжує володіти та користуватися земельною ділянкою з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач ( його представник ) вважають, що право оренди, за номером запису про інше речове право 32817216, на земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025, яке зареєстровано за ТОВ ФК «Агро-Лідер-Україна», є припиненим, а земельна ділянка підлягає поверненню ОСОБА_1 .
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки строк дії договору оренди закінчився, відповідач не скористався переважним правом, додаткової угоди про його поновлення укладено не було, позивач заперечив поновлення договору оренди, тому вимоги позивача в частині визнання право оренди ТОВ ФК «Агро-Лідер-Україна» на земельну ділянку з кадастровим номером 3220481600:03:006:0025 таким, що припинене та відсутнім такого права у відповідача є такими, що підлягають задоволенню. Оскільки відповідач користується належною на праві власності позивачу земельною ділянкою за відсутності такого права, про що встановлено судом, вимога позивача в частині зобов`язання відповідача повернути останньому вказану вище земельну ділянку є також такою, що підлягає задоволенню.
Колегія суддів погодилася з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Позивач є власником земельної ділянки, яку передано в оренду відповідачу.
У спірних правовідносинах позивач порушила питання про повернення їй земельної ділянки, оскільки строк оренди закінчився і позивачка не має волевиявлення передавати земельну ділянку в оренду відповідачу.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК, Законом України «Про оренду землі».
Частиною четвертою статті 124 ЗК передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Поняття договору оренди землі міститься в статті 13 Закону України «Про оренду землі».
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК).
За змістом статті 126-1 ЗК, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення у разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.
Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору.
У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.
Згідно з абзацом 4 розділу IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» правила, визначені статтею 126-1 ЗК щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» набрав чинності 16 січня 2020 року.
Тобто, усі договори оренди землі, які були укладені до набрання чинності цього Закону поновлюються на умовах, визначених у цих договорах за встановленими законодавством правилами, які були чинні на момент їх укладення.
Із системного аналізу статей 626, 777 ЦК та частин другої-шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що для поновлення договору оренди землі з підстави продовження користування земельною ділянкою (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»), необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором (частина перша статті 33 Закону України «Про оренду землі»); до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк (абзац другий частини першої статті 777 ЦК); до листа-повідомлення орендар додав проєкт додаткової угоди, продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»); орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі») (див. постанову Верховного Суду від 02 лютого 2026 року у справі № 470/565/24).
Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» доповнено розділ Х «Перехідні положення» ЗК України пунктами 27, 28, згідно з якими під час дії воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема приватної власності. Цей Закон набрав чинності 07 квітня 2022 року.
Отже, вказаним законом прямо визначено юридичний факт, з яким закон пов`язує поновлення дії договорів оренди саме без волевиявлення сторін.
З дня набрання чинності Законом України від 19 жовтня 2022 року № 2698-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель», тобто з 19 листопада 2022 року, автоматична пролонгація договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, укладених з фізичними особами, скасована.
Аналіз наведених положень ЗК дає підстави для висновку, що у період із 07 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року договори оренди земельної ділянки були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору, строк яких сплинув у цей проміжок часу.
Подібний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 563/376/22-ц, в якій надавалося тлумачення наведених вище двом законам України.
У цій справі апеляційний суд правильно виснував, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню закон, чинний на момент закінчення строку дії договору оренди, тобто станом на 15 грудня 2023 року.
Встановлено, що відповідно до чинного на момент закінчення строку дії договору оренди законодавства України спірний договір оренди автоматично не пролонгувався.
23 вересня 2019 року ОСОБА_1 повідомив ТОВ ФК «Агро-Лідер-Україна» про відсутність наміру укладати новий договір та повернення йому земельної ділянки.
16 грудня 2023 року позивач направив на адресу орендаря рекомендованим поштовим відправленням лист-повідомлення з вимогою повернути належну йому земельну ділянку.
Таким чином, позивач висловив категоричну незгоду продовжувати оренду землі, про що відповідач був обізнаний належним чином.
Наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» виключає можливість визнання поновленим попереднього договору у спірних правовідносинах.
Встановивши, що відповідач після закінчення строку дії договору оренди не повернув спірну земельну ділянку орендодавцю, чим останньому чиняться перешкоди відповідачем у користуванні його земельною ділянкою, суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду про задоволення позову.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд не врахував, що позивачем обрано не ефективний та неналежний спосіб захисту своїх прав.
Так, звертаючись до суду, позивач вказував, що є власником, переданої в оренду відповідачу земельної ділянки, проте строк оренди закінчився і він не має волевиявлення надалі продовжувати договір оренди, у зв`язку з чим просив зобов`язати відповідача повернути йому земельну ділянку.
Відповідно до статті 792 ЦК за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За приписами статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Такий строк закінчився, як установлено судом та про що безпосередньо зазначає позивач у позові, 15 грудня 2023 року. Докази продовження строку дії цього договору відсутні.
Таким чином, у спірних правовідносинах вимоги пред`явленого позову за своєю суттю спрямовані на повернення спірної земельної ділянки, раніше переданої у користування відповідачу, який після закінчення строку дії договору оренди не виконав обов`язку з її повернення власнику (орендодавцю).
Закінчення строку дії договору оренди землі спричиняє усталені та законодавчо визначені наслідки, зокрема припиняються права та обов`язки, що випливають із договору, за винятком тих, які продовжують існувати після закінчення договірних відносин (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц).
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Таке відновлення у спірних правовідносинах може відбутися і в цій справі за заявленою вимогою про повернення спірної земельної ділянки.
Отже, у цій справі мета позову спрямована на повернення спірної земельної ділянки за наслідком закінчення строку дії договору оренди, тому вимога позивачки про зобов`язання відповідача повернути спірну земельну ділянку має розглядатися як вимога про повернення цієї земельної ділянки за правилами статті 785 ЦК та статті 34 Закону України «Про оренду землі» (як правовий наслідок припинення договору оренди землі), що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 липня 2025 року у справі № 910/2389/23.
Цей суд підкреслює, що невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можна витлумачити відповідно до належного способу захисту прав. Протилежний підхід не відповідав би завданням судового захисту. Близькі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі № 904/7803/21, від 20 вересня 2023 року у справі № 910/3453/22, від 01 листопада 2023 року у справі № 910/7987/22.
У свою чергу, якщо невідповідність способу захисту критеріям належності та ефективності призводить до відмови в задоволенні позовних вимог, то в разі посилання позивача на неправильні (невідповідні предмету позову) законодавчі положення суд має застосувати відповідну законодавчу норму самостійно. Така помилка позивача не може слугувати підставою для відмови в позові.
У такому разі спосіб захисту опосередковується позовною вимогою, яка втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав (див. згадувану вище постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 липня 2025 року у справі № 910/2389/23).
З урахуванням наведеного суд зробив обґрунтований висновок про задоволення позову, а доводи апеляційної скарги про невірно обраний позивачем спосіб захисту є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. 
Апеляційний враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фермерський комплекс «Агро-Лідер-Україна» - адвоката Клапчука Федора Петровича - залишити без задоволення.
Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 липня 2026 року.

Головуючий:

Судді: