Справа № 953/3349/26
Провадження № 2/357/7076/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2026 року від ТОВ «Факторинг Партнерс» до Київського районного суду міста Харкова надійшов вищевказаний позов, в якому представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованість за договором № 3928028 від 29.12.2021 у розмірі 34 963,20 грн, судовий збір та судові витрати.
В обґрунтування позову вказано, що 29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 3928028, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. На підставі договору факторингу до ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату передано право вимоги до відповідача за кредитним договором.
На підставі ухвали судді Київського районного суду міста Харкова від 19.03.2026 справа надійшла за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
22.06.2026 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні.
11.08.2026 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого вказано про, що він є військовослужбовцем та учасником бойових дій, у зв`язку з чим на нього розповсюджуються гарантії, соціальний та правовий захист визначенні положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Заперечує проти стягнення з нього нарахованих процентів у розмірі 19 800 грн, нарахованих після 21.01.2022.
13.08.2026 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якої вказано, що відповідач проходить військову службу за контрактом з 26.07.2021 та отримав свідоцтво УБД 10.11.2021, натомість договір укладено 29.12.2021. Треба звернути увагу, що на момент укладення кредитного договору та нарахування відсотків, відповідач не брав участі у бойових діях і на нього не розповсюджувались пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Як можливо побачити, пільги при службі за контрактом застосовуються тільки у момент участі в бойових діях. Наведені додаткові обґрунтування щодо нарахувань за спірним договором. Просить задовольнити позов у повному обсязі.
24.08.2026 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено, що довідка за формою 5 підтверджує проходження відповідачем військової служби за контрактом з 26.07.2021, а посвідчення учасника бойових дій видане 10.11.2021, тобто до укладення кредитного договору. Крім того, анкета-заява, сформована первісним кредитором, прямо містить відомості «ВЧ НОМЕР_1 , Військова служба», отже кредитодавець мав відповідну інформацію при укладенні договору. Відповідач не ототожнює саме посвідчення УБД з доказом безперервної безпосередньої участі у відповідних заходах у кожний день спірного періоду, а просить оцінити подані військові документи. Позивач у процесуальному документі намагається надати частині нарахувань іншу правову кваліфікацію. Графіка з новою датою платежу та належного доказу його доведення до відповідача не встановлено. Відповідач підтримує заперечення проти автоматичного стягнення комісії. Просить відмовити у стягненні 22 123,20 грн процентів у тій частині, в якій на них поширюється спеціальна гарантія військовослужбовця, після оцінки застосовної редакції закону та доказів статусу/періодів участі. Відмовити щонайменше у стягненні 19 800 грн, нарахованих після 21.01.2022 по 600 грн за день, оскільки позивач не довів належної правової підстави для кваліфікації 5% за день як процентів за ч. 2 ст. 625 ЦК України, а власний розрахунок кредитодавця відносить ці суми до процентів за користування кредитом і водночас показує 0 грн за санкціями/процентами за порушення. Відмовити у стягненні 840 грн комісії, якщо позивач не доведе її відповідність імперативним нормам законодавства та конкретну правову/економічну підставу. Судові витрати розподілити пропорційно фактично задоволеним вимогам: витрати на професійну правничу допомогу - лише у доведеному, необхідному та співмірному розмірі. 
31.08.2026 від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення щодо обставин справи. 
У позовній заяві представник позивача просив суд про розгляд справи за його відсутності, відносно заочного розгляду не заперечує.
Позиція позивача та відповідача суду зрозуміла з документів по суті.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Судом встановлено наступне.
29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про споживчий кредит № 3928028 шляхом подання відповідачем анкети-заяви на кредит та направлення позичальнику електронним повідомленням (SMS) одноразового ідентифікатора, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору.
Відповідно до п. 1.1-1.4 договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 12 000 грн на 23 дні з 29.12.2021 по 21.01.2022, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом.
Вказаним договором встановлені загальні витрати за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту), що складають 3 268,80 грн в грошовому виразі та 4474% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), а також включаючи складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору (п. 1.5 договору).
Згідно із п. 1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту становить 840 грн, яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово.
Відповідно до п. 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом становлять 2 428,80 грн, які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована.
Поряд з цим, згідно з п. 1.6. договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2,2.3 цього договору.
Згідно п. 2.2.3 кредитного договору, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації па пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплаві процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.
Згідно із п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Кошти в розмірі 12 000 грн перераховані 30.12.2021 від ТОВ «Мілоан» на картку НОМЕР_2 , що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк»
Від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Факторинг Партнерс» на підставі договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, з урахуванням акту прийому-передачі реєстру боржників та витягу з реєстру боржників, перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідача за договором № 3928028.
В матеріалах справи також міститься паспорт споживчого кредиту, анкета-заява на кредит, довідка про ідентифікацію клієнта, прийняття рішення по заяві та погоджені умови кредитування, відомість про щоденні нарахування та погашення, графік платежів, Правила надання коштів у позику.
Відповідачем надано до суду посвідчення серії НОМЕР_3 , видане управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 від 10.11.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, а також довідку форми 5, виданої 20.11.2025 військовою частиною НОМЕР_5 , відповідно до якої майор ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за контрактом осіб офіцерського складу у в/ч НОМЕР_5 з 26.07.2021 по теперішній час. 
При вирішенні справи суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що первісний позикодавець надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договором виконав, при цьому позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти з відсотками та комісією за користування кредитом.
Згідно з матеріалами справи у відповідача наявна прострочена заборгованість за кредитним договором № 3928028 від 29.12.2021 у розмірі 34 963,20 грн, з яких: 12 000 грн - заборгованість по кредиту; 22 123 грн - заборгованість по відсоткам; 840 грн - комісія.
10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже Закон України «Про споживче кредитування» та умови договору передбачають право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, при цьому комісія нараховано одноразово під час видачі кредиту, тому в цій частині позов слід задовольнити.
Разом з тим, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції, яка діяла станом на 29.12.2021), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому дію особливого періоду не припинено.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідачу проценти за користування кредитом не повинні нараховуватися, оскільки під час дії в Україні особливого періоду він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Суд звертає увагу, що посвідчення учасника бойових дій видане відповідачу військовою частиною НОМЕР_4 , а довідка форми 5 - військовою частиною НОМЕР_5 , що є різними установами. Тому доводи сторони позивача в частині відсутності у відповідача пільг на нарахування відсотків при службі за контрактом та застосування їх тільки у момент його участі в бойових діях, суд відхиляє. 
Пільга, передбачена п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», розповсюджується не лише на період перебування пільговика безпосередньо в зоні проведення таких заходів, а на весь період дії в Україні особливого періоду. Оскільки відповідно до вказаної вище норми пільга діє з початку і до моменту закінчення особливого періоду, який в Україні розпочався у березні 2014 року після оголошення часткової мобілізації і триває по теперішній час.
Крім цього, за умовами договору № 3928028 відповідачу кредит надавався строком на 23 днів з 29.12.2021, при цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та комісії, що виникли внаслідок порушення договірних зобов`язань відповідачем, в решті позову слід відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України позивач має право на відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути у розмірі 977,63 грн (2662,40х36,72%).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем у розмірі 13 000 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 133 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані суду відповідні документи, а саме: договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги, укладений 02.07.2024 між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО; заявка на надання юридичної допомоги № 349 від 02.02.2026; витяг з акта № 29 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026.
Так, із витягу з акту № 29 про надання юридичної допомоги вбачається, що ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло від Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» наступні послуги: надання усної консультації - 4 000 грн (2 год.); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 9 000 грн (3 год.).
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Відповідач вважає, що вказані витрати є завищеними та заявив про їх зменшення.
У даній справі суд зауважує, що даний спір є спором незначної складності, оскільки спірні правовідносини регулюються загальними нормами ЦК України, а постанови Верховного Суду містять висновки в схожих правовідносинах, тому суд вважає, що надання консультацій та підготовка процесуальних документів (позовної заяви) по даній цивільній справі не передбачала для адвокатського об`єднання дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, а також значного часу для їх вивчення.
Відтак, витрати позивача на загальну суму 13 000 грн не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку з наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги.
Враховуючи вищевикладене, часткове задоволення позову судом та відомості про особу відповідача, який є військовослужбовцем, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу на суму 2 000 грн, зважаючи на незначну складність справи, ціну позову, обсяг та час наданої адвокатом правової допомоги у даній справі, а також кількість подібних позовів в провадженні суду.
Вказана до стягнення сума відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, є доцільною та справедливою в межах цієї справи.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 3928028 від 29.12.2021 у розмірі 12 840 грн, судовий збір у розмірі 977,63 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.
В іншій частині вимог - відмовити.
Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», адреса: вул. Ґеройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, код ЄДРПОУ: 42640371.
Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду з дня підписання рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя | А. Ю. Цуранов