Справа № 358/2246/25  Провадження № 2/358/279/26   	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року м. Богуслав 

Богуславський районний суд Київської області в складі
головуючого судді Буравової К.І.,
за участю секретаря судових засідань Зеленько О.Д.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславське житлово – комунальне підприємство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, -

УСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад позиції позивача.
28.11.2025 до Богуславського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства звернувся представник Комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство» - Олексієнко О.М. з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожиту теплової енергії, що утворилася станом на 01.11.2025 в розмірі – 16 714,36 грн. та понесені судові витрати в сумі 3 028,00 грн.
Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що згідно з укладеним 15 січня 2012 року договором про надання послуг з теплопостачання відповідач ОСОБА_1 є наймачем квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 має площу 28,8 кв.м та користується тепловою енергією. Житловий будинок за вказаною адресою підключений до централізованої системи теплопостачання КП БМР «Богуславське житлово-комунальне підприємство» для забезпечення квартир тепловою енергією, в тому числі і квартира в якій проживає відповідач. З 30.11.2022 по 01.11.2025 відповідач не здійснює оплату за надані послуги з теплопостачання, має заборгованість по розрахунках за теплову енергію, яка становить 16 714,36 грн. Посилаючись на положення ст.ст. 11, 509, 526, 901 ЦК України, позивач просить задовольнити даний позов.
2. Процесуальні дії у справі, клопотання сторін
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025 головуючим суддею визначено суддю Тітова М.Б. (а.с. 12).
Ухвалою судді Тітова М.Б. від 04.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 26 грудня 2025 року о 09 год. 00 хв. (а.с. 14).
У ході розгляду справи судовий розгляд відкладено, востаннє — на 10 лютого 2026 року о 08 год 30 хв.(а.с. 25).
Справа суддею Тітовим М.Б. по суті не розглянута. 
23 лютого 2026 року на підставі розпорядження керівника апарату Богуславського районного суду Київської області № 17 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 358/2246/25, у зв`язку з ухваленням 10 лютого 2026 року Вищою радою правосуддя рішення № 184/0/15-26 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Богуславського районного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку на підставі пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України» (а.с. 30).
26.02.2026 згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Буравову К.І. (а.с. 31). 
Ухвалою від 09.04.2026 суддею Буравовою К.І. прийнято до свого провадження справу за позовом КП БМР «Богуславське житлово-комунальне підприємство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначити судове засідання на 30 квітня 2026 року о 11 годині 00 хвилин, який в подальшому було відкладено востаннє на 06 липня 2026 року о 14 годині 00 хвилин (а.с. 35-36, 46).
У судове засідання, призначене на 06.07.2026, представник позивача – КНП БМР «Богуславське житлово-комунальне підприємство» не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 51). 
Клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви, заяв про розгляд справи без участі їх представника на адресу суду не надходило. Про причини неявки суд не повідомили. 
В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача Г.М. Кабалик від 24.12.2025, в якому представник зазначає, що КП БМР «Богуславське житлово-комунальне підприємство» позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити (а.с.19).
Відповідач ОСОБА_1  в судове засідання, призначене на 06.07.2026 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 48-49). 
Клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви, заяв про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав.
Матеріалами справи підтверджується, що суд здійснював повідомлення відповідача у передбачений законом спосіб шляхом направлення рекомендованої поштової кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання, однак поштові відправлення повернулися з відміткою «Адресат відсутній».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для визнання повідомлення належним, оскільки отримання листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника; аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б.
Крім того, відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18, від 30 листопада 2022 року у справі №759/14068/19 та від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22, суд, який здійснює комунікацію з учасником справи через повідомлені ним засоби зв`язку, діє правомірно та добросовісно, а тому застосовується презумпція обізнаності особи про направлені їй судові повідомлення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, однак своїм процесуальним правом на участь у судовому розгляді не скористався.
Згідно з частиною другою статті 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової конституційного принципу верховенства права, це зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову та вживати заходів для реалізації свого права на захист. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та фактичне самоусунення від участі у справі.
Суд бере до уваги, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах судового розгляду, що стосуються безпосередньо його прав та обов`язків, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі надані внутрішнім законодавством засоби для прискорення процедури слухання. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22), відповідно до якої пасивна поведінка сторони у процесі, зокрема відсутність зацікавленості у перебігу справи, не може розцінюватися як підстава для покладення на суд обов`язку відкладати розгляд справи або створювати умови для штучного затягування судового процесу.
Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а їх невиконання не може перешкоджати суду у здійсненні правосуддя та забезпеченні розгляду справи у розумний строк.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 175/4075/18 (провадження № 61-5401св22), якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися у судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він має право, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. При цьому відкладення розгляду справи є правом суду, а не його обов`язком, і застосовується лише у разі неможливості вирішення спору у відповідному судовому засіданні без участі сторін за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оскільки відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи у його відсутності не надав, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалою від 06.07.2026 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів, перейшовши на стадію ухвалення рішення, яке буде проголошене 10.07.2026 о 08 год. 30 хв.
3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Згідно з договором про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення від 15.01.2012, укладеним між КП КОР «Богуславтепловодопостачання», в особі директора Чуприни О.А. та ОСОБА_1 , останній є споживачем теплової енергії за адресою: будинок АДРЕСА_1 . 
Також матеріали справи містять засвідчену копію Рішення Богуславської міської ради № 1197-16-VIII від 15.07.2021 «Про затвердження передавальних актів по реорганізації комунальних підприємств Богуславської міської ради «Богуславська ЖЕК», «Богуславводоканал», «Богуславтепловодопостачання» шляхом злиття в комунальне підприємство Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство» (а.с.5)
Крім того, відповідно до Рішення Богуславської районної ради від 14.11.2018 № 401-33-VII, тарифи на послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії з використанням природного газу для КП «Богуславтепловодопостачання» встановлено у такому розмірі: для першої групи споживачів: за 1 Гкал (для споживачів, у яких встановлені прилади обліку теплової енергії) — 2401,00 грн з ПДВ, у тому числі: виробництво теплової енергії — 1828,90 грн з ПДВ, транспортування — 545,00 грн з ПДВ, постачання — 27,10 грн з ПДВ; за опалення 1 кв. м загальної площі (для споживачів, у яких відсутні прилади обліку теплової енергії) — 41,60 грн з ПДВ (зокрема в опалювальний сезон — 31,20 грн, у літній період — 10,40 грн).; для другої та третьої груп споживачів: загальний тариф з трьома складовими за 1 Гкал (для споживачів, у яких встановлені прилади обліку теплової енергії) — 2488,00 грн з ПДВ, у тому числі: виробництво теплової енергії — 1915,90 грн з ПДВ, транспортування — 545,00 грн з ПДВ, постачання — 27,10 грн з ПДВ (а.с. 9).
Згідно з розрахунком заборгованості за теплопостачання , складеним позивачем станом на 01.11.2025, ОСОБА_1 має заборгованість за надані йому послуги з теплопостачання за період з листопада 2022 року по 01 листопада 2025 року в сумі 16 714 гривень 36 коп. (а.с. 10).
4. Застосовані норми права
Суд, дослідивши надані документи і матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).
Частина 1 ст. 13 Закону передбачає, що Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).
Частина 1 ст. 9 Закону передбачає, що Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в редакції від 14.01.2009 року і ст. ст. 20, 21 Закону України від 24.06.2004 року «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до яких власник або споживач, зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше.
У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18) була висловлена позиція про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18).
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, п. п. 4, 17, 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, споживачі зобов`язані своєчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги (опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання) та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно загальної площі квартири, згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869.
Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив.
Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
5.Мотиви та висновки суду
Суд, дослідивши надані документи і матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно із ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Так, до матеріалів справи позивачем долучено засвідчену копію договору про надання послуг з централізованого опалення від 15.01.2012, укладеного між КП КОР «Богуславтепловодопостачання» в особі директора Чуприни О.А. та ОСОБА_1 , предметом якого є надання виконавцем споживачу послуг з централізованого опалення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 28,8 кв.м. (а.с. 6-7).
Також матеріали справи містять засвідчену копію Рішення Богуславської міської ради шістнадцята сесія восьмого скликання №1197-16-VIII від 15 липня 2021 року «Про затвердження передавальних актів про реорганізацію комунальних підприємств Богуславської міської ради «Богуславська ЖЕК», «Богуславводоканал», Богуславтепловодопостачання» шляхом злиття в комунальне підприємство Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство» яким, зокрема, вирішили:
1. Затвердити Передавальний акт комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславська ЖЕК» (ЄДРПОУ 03803030), місцезнаходження: вул. Франка, 22, м. Богуслав, Київська область.
1.1. Повідомити державного реєстратора про припинення комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславська ЖЕК» як юридичної особи в результаті її реорганізації шляхом злиття в комунальне підприємство Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство».
1.2. Встановити, що комунальне підприємство Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство» є правонаступником усіх прав та обов`язків реорганізованого комунального підприємства «Богуславська ЖЕК».

2. Затвердити Передавальний акт комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславводоканал» (ЄДРПОУ 38922226), місцезнаходження: вул. Шевченка, 40, м. Богуслав, Київська область.
2.1. Повідомити державного реєстратора про припинення комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславводоканал» як юридичної особи в результаті її реорганізації шляхом злиття в комунальне підприємство Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство».
2.2. Встановити, що комунальне підприємство Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство» є правонаступником усіх прав та обов`язків реорганізованого комунального підприємства «Богуславводоканал».
3. Затвердити Передавальний акт комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславтепловодопостачання» (ЄДРПОУ 33604652), місцезнаходження: вул. Польова, 46-А, м. Богуслав, Київська область.
3.1. Повідомити державного реєстратора про припинення комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславтепловодопостачання» як юридичної особи в результаті її реорганізації шляхом злиття в комунальне підприємство Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство».
3.2. Встановити, що комунальне підприємство Богуславської міської ради Богуславське житлово-комунальне підприємство» є правонаступником усіх прав за обов`язків реорганізованого комунального підприємства «Богуславтепловодопостачання».
4. Враховуючи завершену процедуру реорганізації комунальних підприємств Богуславської міської ради «Богуславська ЖЕК», «Богуславводоканал», Богуславтепловодопостачання» - створити комунальне підприємство Богуславської міської ради «Богуславське житлово комунальне підприємство» та затвердити Статут згідно додатку №4 до даного рішення. 
5. Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію міської ради з питань промисловості, підприємництва, транспорту, зв`язку, торгівлі і сфери послуг, комунальної власності і відділу житлово-комунального господарства, комунальної власності, інфраструктури та цивільного захисту населення виконавчого комітету Богуславської міської ради.
Натомість, відповідно до частини першої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється, зокрема, в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації, при цьому у разі реорганізації майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Згідно з частиною першою статті 106 Цивільного кодексу України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, — за рішенням суду або відповідних органів державної влади.
Відповідно до статті 78 Господарського кодексу України та статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» таким органом щодо комунальних підприємств є відповідна міська рада, до виключної компетенції якої належить вирішення питань їх створення, реорганізації та ліквідації.
Разом із тим, дослідивши подані позивачем докази, суд встановив, що договір від 15.01.2012 укладено між відповідачем та КП КОР «Богуславтепловодопостачання», тоді як рішення Богуславської міської ради від 15.07.2021 № 1197-16-VIII стосується реорганізації комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславтепловодопостачання».
Матеріали справи не містять відомостей про код ЄДРПОУ юридичної особи, зазначеної у договорі від 15.01.2012, а також інших документів, які б давали можливість ідентифікувати її як юридичну особу, що була реорганізована відповідно до рішення Богуславської міської ради від 15.07.2021 № 1197-16-VIII.
Водночас інших документів, які б підтверджували, що саме КП КОР «Богуславтепловодопостачання», зазначене стороною договору від 15.01.2012, було реорганізовано шляхом злиття у Комунальне підприємство Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство», до матеріалів справи не надано.
Також відсутні будь-які документи, які б свідчили про зміну найменування КП КОР «Богуславтепловодопостачання» або іншим чином підтверджували безперервність переходу прав та обов`язків від юридичної особи, зазначеної стороною договору від 15.01.2012, до позивача.
За таких обставин суд доходить висновку, що подані позивачем докази не містять належних та допустимих відомостей, які б давали можливість встановити безперервність правонаступництва між юридичною особою, зазначеною стороною договору від 15.01.2012, та Комунальним підприємством Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство».
Таким чином, наявні у справі докази не дають суду можливості встановити, що саме право вимоги за договором про надання послуг з централізованого опалення від 15.01.2012 перейшло до позивача в порядку правонаступництва, а відтак позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у нього права грошової вимоги до відповідача за спірними правовідносинами.
Сам по собі поданий позивачем розрахунок заборгованості, а також відсутність заперечень відповідача не можуть бути достатньою підставою для задоволення позову, оскільки розрахунок підтверджує лише арифметичний розмір заявленої до стягнення суми, але не підтверджує виникнення у відповідача обов`язку щодо її сплати.
З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши кожний доказ окремо та всі докази у їх сукупності відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову Комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.
6. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до частини п`ятої статті 265 Цивільного процесуального кодексу України у резолютивній частині рішення суд обов`язково зазначає про розподіл судових витрат.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У випадку відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 527, 530, 610, 612, 615, 634, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 81, 89, 141, 253, 256, 258, 259, 263, 265, 267, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд 
УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня йог о проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи:

Позивач:
Комунальне підприємство Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство», код ЄДРПОУ: 44127243, місцезнаходження: 09700, Київська область, Обухівський район, м. Богуслав, вул. Польова, буд. 46-А. 

Відповідач:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя  	К. І. Буравова