ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2026 року
м. Київ
справа № 750/15457/24
провадження № 61-7523св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд):головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач)
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Чернігівської міської ради
на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2025 року у складі судді Рахманкулової І. П. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2025 рокуу складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Мамонової О. Є., Онищенко О. І.
у справі
за позовом  ОСОБА_1 (далі - позивачка)
до
відповідача Чернігівської міської ради (далі - відповідач)
про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
ухвалив постанову про таке:
I. Вступ
1. У жовтні 2024 рокупозивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 
2. Відповідач позовні вимоги не визнав.
3. Суд першої інстанції позов задовольнив, і його позицію підтримала апеляційна інстанція.
4. Відповідач оскаржив судові рішення в касаційному порядку. Підставою касаційного оскарження вказав те, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, перелік яких навів у касаційній скарзі.
5. Оскаржувані судові рішення переглядаються в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв`язку із чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.
ІІ. Короткий зміст позовних вимог
6. Позов обґрунтований так:
-  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до якої належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 ;
- позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері;
- 11 жовтня 2024 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини та отримала відмову через пропуск шестимісячного строку, який сплинув 07 травня 2024 року;
- у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті матері позивачка не подала через психологічне виснаження, оскільки протягом 2021-2023 років втратила обох батьків, що зумовило стресовий стан;
- смерть матері призвела до тяжкого фізичного та морального перевантаження, у зв`язку з чим позивачка зверталася за психологічною допомогою, оскільки тривалий час не могла сприйняти смерть близької людини та змиритися з цим;
- окрім того, введення на території України воєнного стану суттєво вплинуло на життя позивачки, а відчуття постійного нервового збудження не давало їй можливості зосередитись на необхідності звернення до нотаріуса з відповідною заявою;
- до того ж, позивачка вважала зупиненим перебіг строку для прийняття спадщини на період дії воєнного стану в Україні, оскільки така інформація поширювалася у засобах масової інформації;
- положення національного законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини були суперечливими, декілька разів кардинально змінювалися, тому були непередбачуваними для спадкоємиці;
- пропущений строк для подання заяви є незначним, і з огляду на відсутність інших спадкоємців позбавлення її права на спадкове майно матиме наслідком непропорційне втручання держави у право особи на володіння майном;
- частина квартири вже належить позивачці на праві власності;
- строк для прийняття спадщини пропущений позивачкою з поважних причин, тому має бути поновлений.
7. Тому позивачка просила:
- визнати строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 пропущеним з поважних причин;
- визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.
ІII. Короткий зміст судових рішень
8. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2025 року,позов задоволено.
Визначено позивачці додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
9. Задовольняючи позов, судпершої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з таких мотивів:
- пропущений позивачкою строк для прийняття спадщини з урахуванням законодавчих змін є досить незначним;
- слід враховувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивачки в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції;
- обмеження позивачки у прийнятті спадщини у вигляді 1/2 частини батьківської квартири, яка була виділена її батьку на склад сім`ї, в тому числі на неї, буде невиправданим втручанням у приватну сферу і становитиме для неї надмірний тягар та не забезпечить розумний баланс між інтересами сторін;
- в Україні з 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, який діє і на момент ухвалення судом рішення;
- позивачка за короткий проміжок часу втратила батька та матір, перебувала у стані важкого психоемоційного виснаження.
10. Додатковою постановою Чернігівського апеляційного суду від 23 травня 2025 року заяву представника позивачки про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивачки 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.
ІV. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
11. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції і постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
12. Касаційна скарга обґрунтована таким: 
- єдиним письмовим доказом, доданим позивачкою до позовної заяви на підтвердження поважності пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини, була довідка, видана 31 жовтня 2024 року членом української спілки психотерапевтів Шурубурою І. М . У цій довідці зазначено, що станом на момент видачі довідки позивачка «знаходиться в стані нервового виснаження, який виник в результаті фізичного, морального та інтелектуального перевантаження, починаючи з грудня 2021 року. Наслідком нового виснаження є також порушення в роботі багатьох систем організму, та психічних функцій (пам`яті, уваги, уяви, мислення та сприйняття), з періодичним фобічними проявами (порушення сну (раптове прокидання), раптова короткострокова тривожність)»;
- суди здебільшого зосередилися на необхідності врахування принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, а також забезпечення розумного балансу між інтересами сторін;
- у позивачки не було об`єктивних, істотних і непереборних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк;
- оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду;
- батько позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина після смерті матері позивачки відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, смерть батька позивачки сталася не в період між моментом відкриття спадщини після смерті матері і до спливу шестимісячного строку, а майже за два роки до настання зазначеної події;
- суди безпідставно визнали поважною причиною пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини подію у житті позивачки, яка сталася приблизно за два роки до відкриття спірної спадщини;
- перебування у депресії у зв`язку зі смертю близької людини не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Глибокі душевні страждання у зв`язку зі смертю близької чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей. Законодавець, встановлюючи строк для прийняття спадщини тривалістю шість місяців для усіх спадкоємців, очевидно врахував морально-психологічну сторону прийняття спадщини для спадкоємців;
- позивачка неодноразово заперечувала факт існування у неї депресії як захворювання або будь-яких інших психічних розладів, які б дійсно за певних обставин могли розглядатися судами як об`єктивні, істотні, непереборні труднощі для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк;
- період ведення активних бойових дій на території Чернігівської міської територіальної громади жодним чином не охоплював період, протягом його позивачка могла подати заяву про прийняття спадщини;
- позивачкою не підтверджено, а судами не встановлено, що у період з 07 листопада 2023 року по 07 травня 2024 року на території міста Чернігова у зв`язку із введенням воєнного стану діяли певні обмеження у роботі приватних нотаріусів або державних нотаріальних контор тощо, чи були наявні будь-які інші обставини, які об`єктивно перешкоджали позивачці подати заяву про прийняття спадщини у встановленому порядку;
- головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини;
- «відсутність відчуття безпеки та стабільності», «ускладнення облаштування повсякденного життя, планування та відповідно реалізацію запланованого» не є обставинами, які унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини;
- сам по собі факт того, що пропущений строк для прийняття спадщини є незначним, без доведення поважності причини його пропуску, не може бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини;
- позивачкою ані у позовній заяві, ані у відзиві на апеляційну скаргу жодного разу не наводилася така, на її думку, поважна причина пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, як відсутність у неї іншого житла;
- частину квартири позивачка успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька. Заяву про прийняття цієї спадщини вона подала у встановлений законом строк попри те, що на той момент на території територіальної громади м. Чернігова дійсно велися активні бойові дії і частина державних установ та приватних нотаріусів не працювала;
- у випадку, якщо спадкоємець не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, безпідставне надання йому додаткового строку для прийняття спадщини є незаконним втручанням, зокрема, в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою, що не було враховано судами;
- той факт, що стороною у справі виступає Чернігівська міська рада як орган місцевого самоврядування, жодним чином не впливає на зміст спірних правовідносин;
- суди застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 02 листопада 2020 року у справі № 127/12911/18, від 20 січня 2021 року у справі № 752/11156/18-ц, від 16 лютого 2020 року у справі № 362/5972/18, від 29 червня 2021 року у справі № 671/308/20, від 02 лютого 2022 року у справі № 756/957/18, Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19.
V. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
13. У липні 2025 року представник позивачки - адвокат Кириченко Ю. Ю. подала відзив на касаційну скаргу, у якому просила залишити цю скаргу без задоволення, вказавши такі мотиви:
- касаційна скарга не містить нових доводів, є формальною та спрямована на фактичне позбавлення позивачки єдиного наявного житла, без врахування суті справи, принципу справедливості, суспільного інтересу, без обґрунтування необхідності та невідворотності втручання у право особи, та без забезпечення розумного балансу між інтересами сторін;
- безпідставним є посилання у касаційній скарзі на неврахування судами висновків, які були викладені у перелічених відповідачем постановах Верховного Суду, оскільки такі висновки не є релевантними, вони ґрунтувалися, виходячи з конкретних обставин кожної окремої справи та доказової бази, з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності;
- Чернігівська міська рада попри суспільну та моральну сторону справи, замість виконання своїх базових функцій щодо забезпечення і захисту прав громадян вдається до наполегливої судової боротьби проти мешканки міста, яка втратила обох батьків і опинилась у вкрай вразливому психоемоційному стані;
- касаційна скарга є прикладом формалізованого підходу до застосування права, що суперечить базовим принципам справедливості, розумності та пропорційності, які мають бути визначальними у розгляді таких категорій справ;
- на час подання касаційної скарги рішення суду першої інстанції вже виконане, право власності позивачки на спадкове майно офіційно оформлене відповідно до чинного законодавства;
- касаційна скарга фактично спрямована на скасування вже реалізованого права особи, яка є єдиною спадкоємицею, що суперечить як засадам Цивільного кодексу України (далі - ЦК), так і міжнародно-правовим зобов`язанням України у сфері захисту права власності;
- такі дії відповідача є неправомірним втручанням у реалізоване позивачкою право власності, що порушує принцип правової визначеності та добросовісності правовідносин;
- спроба відповідача ізольовано спростовувати кожен окремий аргумент позивачки без врахування в сукупності всіх обставин та особливостей спадкування є не лише помилковою, а й суперечить усталеній практиці Верховного Суду;
- кожна із підстав, таких як втрата обох батьків у короткий період, перебування у стані емоційного та психологічного виснаження, війна, наявність часткового права власності, невеликий пропуск строку та правова невизначеність щодо строків спадкування у період дії воєнного стану, у поєднанні створюють об`єктивний, непереборний комплекс обставин, який не дозволив позивачці своєчасно звернутися до нотаріуса;
- постанови Верховного Суду, на які посилається відповідач, сформовані до початку повномасштабного вторгнення рф в Україну у 2022 році. Вони не враховують нову реальність - життя в умовах війни, пов`язані з цим правові та соціальні труднощі, обмеження у доступі до публічних послуг, зростання психоемоційного навантаження на громадян, нестабільність та невизначеність законодавства;
- у цій справі відсутній спір між кількома спадкоємцями. Немає іншої сторони, чиї права як спадкоємця могли б бути обмежені або порушені внаслідок надання позивачці додаткового строку для прийняття спадщини;
- орган місцевого самоврядування у цій справі діє не в інтересах громади щодо відумерлого майна, а як формальний відповідач, оскільки спадкове майно не перейшло у власність громади, і спір спрямований саме на забезпечення реалізації права єдиного спадкоємця;
- протягом розгляду справи відповідачем не наведено жодного аргументу щодо наявності суспільного інтересу, необхідності та невідворотності втручання у право особи, а також пояснень, яким чином у цій ситуації буде забезпечено розумний баланс між інтересами сторін;
- дотримання розумної пропорційності між втручанням у право приватної особи та публічним інтересом є обов`язковою умовою правомірності дій органу влади.
VІ. Рух справи 
14. 17 червня 2025 року відповідач звернувся з касаційною скаргою.
15. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 червня 2025 року суддею-доповідачем призначено Тітова М. Ю.
16. Ухвалою від 26 червня 2025 року відкрито касаційне провадження.
17. 14 липня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
18. У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Тітова М. Ю. на підставі службової записки Секретаря Другої судової палати Зайцева А. Ю. згідно з розпорядженням Верховного Суду від 05 червня 2026 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.
19. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2026 року суддею-доповідачем призначено Пархоменка П. І.
20. Ухвалою від 18 серпня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
VІI. Встановлені судами обставини 
21. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 25 грудня 1995 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності батькам позивачки - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частинах (а. с. 15).
22.  ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 18 зворот). Після смерті батька позивачка успадкувала 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що засвідчено копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 травня 2023 року (а.с. 16) та витягом з Державного реєстру речових прав (а. с. 17 зворот).
23.  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки - ОСОБА_2 (а. с. 18). Спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_2 не заводилась (а. с. 11 зворот).
24. Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті її матері. До складу спадщини входить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
25. З інформаційної довідки приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л. А. від 11 жовтня 2024 року вбачається, що позивачка усно звернулася до неї щодо оформлення спадкового майна, яке належало її матері, проте отримала відмову, оскільки у період з 07 листопада 2023 року по 07 травня 2024 року вона не здійснила дій щодо прийняття спадщини, тому вважається такою, що не прийняла її. Позивачці було роз`яснено її право звернення до суду для продовження строку на прийняття спадщини щодо майна померлої матері (а. с. 11).
26. Згідно з довідкою, виданою 31 жовтня 2024 року психологом Шурубурою І. М. , членом української спілки психотерапевтів, позивачка знаходиться у стані нервового виснаження, який виник в результаті фізичного, морального та інтелектуального перевантаження, починаючи з грудня 2021 року. Наслідком такого виснаження є порушення у роботі багатьох систем організму та психічних функцій (пам`яті, уваги, уяви, мислення та сприйняття), з періодичними фобічними проявами (порушення сну, раптова короткострокова тривожність). Позивачці рекомендовано психотерапевтичну допомогу та кризове консультування (а. с. 19).
VІІI. Позиція Верховного Суду
27. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 5), Верховний Суд зазначає таке. 
28. У цій справі підлягає дослідженню наявність поважних причин, які б були підставою для визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
29. Верховний Суд наголошує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК).
30. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
31. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК).
32. Верховний Суд виробив сталий підхід щодо застосування відповідних норм права, який мають враховувати суди при вирішенні спору відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК.
33. Цей суд неодноразово наголошував, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 05 листопада 2025 року у справі № 202/8070/23).
34. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).
35. Таким чином, строки на подання заяви про прийняття спадщини не є преклюзивними і можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК. Поважність причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини, визначається в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
36. У цій справі суди встановили, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина. Єдиною спадкоємицею за законом є позивачка (див. пункти 23-24).
37. Позивачка, звернувшись 11 жовтня 2024 року до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Гостар Л. А. щодо оформлення спадкового майна, яке належало її матері, отримала відмову, оскільки у період з 07 листопада 2023 року по 07 травня 2024 року вона не здійснила дій щодо прийняття спадщини, тому вважається такою, що не прийняла її (див. пункт 25).
38. Звертаючись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивачка причинами пропуску такого строку зазначає: погіршення стану її емоційного здоров`я, зумовленого тяжкими переживаннями після смерті матері і батька; військову агресію з боку рф та знаходження у постійному стресовому і напруженому стані, викликаному безпосередньою фізичною загрозою життю; невизначеність законодавства з питання строку для прийняття спадщини; наявність права власності на частину нерухомого майна; невеликий проміжок пропущеного строку (див. пункт 6).
39. Задовольняючи позов, суди дійшли висновку, що пропущений строк для прийняття спадщини є досить незначним, а тому з урахуванням принципу пропорційності для забезпечення розумного балансу між інтересами сторін наявні підстави для визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (див. пункт 9). Суди взяли до уваги введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану та перебування позивачки у стані важкого психоемоційного виснаження у зв`язку із втратою обох батьків.
40. Проте, з огляду на встановлені судами обставини справи, підходи Верховного Суду у вказаній категорії справ, цей суд вважає, що вказані судами причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини (див. пункт 39) не є поважними.
41. Але серед зазначених позивачкою причин є такі, що можуть бути підставою для задоволення її позову.
42. Верховний Суд у своїх постановах звертав увагу на те, що не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема, перебування в депресії у зв`язку зі смертю спадкодавця, оскільки глибокі душевні страждання через смерть близької чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 03 серпня 2026 року у справі № 751/9954/24).
43. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є виключною підставою для визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини. Такими підставами можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили звернення до органів нотаріату у встановлений законом строк (див. постанову Верховного Суду від 05 вересня 2024 року у справі № 705/1886/23).
44. Цей суд повторює, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (див. пункт 33).
45. Суди не звернули уваги на те, що однією з підстав позову позивачка вказала суперечливість положень законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини. Позивачка вважала такий строкзупиненим на період дії воєнного стану в Україні, оскільки така інформація поширювалася у засобах масової інформації (див. пункт 6).
46. Верховний Суд наголошує, що дійсно 28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яка постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 доповнена пунктом 3, яким встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.
47. Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 редакцію пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 змінено та викладено в наступній редакції: «Перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини».
48. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК, а тому не підлягає застосуванню.
49. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року № 469 пункт 3 виключено із постанови від 28 лютого 2022 року № 164.
50. З урахуванням того, що діяли суперечливі положення законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини в умовах воєнного стану, і на це позивачка посилалася у позовній заяві, то такі причини є тими обставинами, які істотно ускладнили її звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку, і є підставою для визначення додаткового строку.
51. Аналогічні підстави для задоволення позову викладені у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2025 року у справі № 370/922/23.
52. Таким чином, суди зробили обґрунтований висновок про задоволення позову, проте помилились щодо мотивів такого задоволення. Тому оскаржені судові рішення належить змінити у мотивувальних частинах, виклавши їх у редакції цієї постанови.
ІX. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
53. За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд вважає, що оскаржувані судові рішення частково ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. Тому касаційну скаргу слід задовольнити частково. Оскаржувані судові рішення необхідно змінити у мотивувальних частинах, виклавши їх у редакції цієї постанови, що відповідатиме статті 412 ЦПК.
54. Оскільки касаційний суд змінює судові рішення, але виключно з мотивів їх ухвалення, то розподіл судових витрат не здійснюється.
Із цих підстав,
керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Чернігівської міської ради задовольнити частково.
2. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2025 року змінити, викласти їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: | В. І. Крат Д. А. Гудима І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко | |