П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10919/26 
Головуючий у І інстанції: Капинос Оксана Валентинівна 
Суддя-доповідач: Томчук А.В. 
09 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Савицької Н.В.  Драчук Т. О. 
за участю:
секретаря судового засідання: Товстун Н.M.,
представника позивача: Ляшенко Р.В.;
представника відповідача: не з`явився; 
третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Українські авіаційні системи» на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Українські авіаційні системи» до Приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського Андрія Савелійовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Українські авіаційні системи» звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського Андрія Савелійовича про визнання протиправною і скасування постанови від 11.03.2026 приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського Андрія Савелійовича у виконавчому провадженні № 80007687 про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" (код ЄДРПОУ 40358580) у розмірі 5100,00 грн. 
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2026 у задоволенні позову відмовлено. Суд першої інстанції дійшов висновку, що на час прийняття приватним виконавцем постанови про накладення штрафу було встановлено факт невиконання боржником судового рішення (наказу Господарського суду Житомирської області у справі № 906/1201/24) без поважних причин, а тому у приватного виконавця були всі підстави для застосування до боржника санкцій у вигляді прийняття постанови про накладення штрафу.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ НВП «Українські авіаційні системи» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2026 та постановити нове судове рішення, яким повністю задовольнити позов Товариства - визнати протиправною та скасувати постанову від 11.03.2026 приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського А.С. у виконавчому провадженні № 80007687 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, встановленим обставинам справи. Зокрема, апелянт стверджує, що Товариством добровільно виконано рішення суду у справі № 906/1201/24 шляхом направлення 10.02.2026 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку всіх наявних у розпорядженні Товариства документів на 138 аркушах, а решта документів була знищена 10.09.2025 внаслідок ракетного влучання в приміщення, де зберігалася документація Товариства. Також апелянт вказує, що суд першої інстанції постановив рішення на підставі документів (акт від 10.09.2025 про пожежу з додатком, висновок про причини виникнення пожежі, витяг з ЄРДР, сертифікат про форс-мажорні обставини), які не були надані сторонами у порядку, передбаченому КАС України, що є порушенням принципів змагальності та диспозитивності. Крім того, апелянт зазначає, що приватним виконавцем не здійснено виконавчих дій щодо закінчення виконавчого провадження або відмови в його закінченні.
Третя особа - ОСОБА_1 через представника - адвоката Бугайчука Максима Володимировича подав пояснення, в яких заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване судове рішення без змін. Третя особа зазначає, що суд першої інстанції належним чином дослідив доводи позивача щодо відновлення документів та надав їм належну правову оцінку, а Товариством не доведено належними та допустимими доказами ані факт належного відновлення документації, ані факт вжиття усіх можливих заходів для такого відновлення, ані неможливість надання документів, витребуваних рішенням Господарського суду Житомирської області. Також третя особа звертає увагу, що апелянт подає до суду апеляційної інстанції нові докази без обґрунтування неможливості їх подання до суду першої інстанції, що суперечить ч. 4 ст. 308 КАС України. Крім того, третя особа повідомила, що ухвалою Господарського суду Житомирської області від 03.06.2026 у справі № 906/1201/24 відмовлено у прийнятті звіту Товариства про виконання рішення суду та застосовано до Товариства захід процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 66 560,00 грн.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідач подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити.
Представник третьої особи також подав до суду заяву про проведення судового засідання у справі за його відсутності. 
Представник позивача у судовому засіданні 09.07.2026 підтримав вимоги апеляційної скарги просив її задовольнити та скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Приписами частин першої - третьої статті 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 04.06.2025 у справі № 906/1201/24 (залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 та постановою Верховного Суду від 13.01.2026) позов задоволено частково, зобов`язано ТОВ НВП «Українські авіаційні системи» протягом десяти днів з дати набрання рішенням законної сили направити засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 засвідчені копії відповідних документів Товариства за період з 28.06.2023 до 01.10.2024.
На виконання зазначених судових рішень видано накази Господарського суду Житомирської області від 04.11.2025 у справі № 906/1201/24.
Постановою приватного виконавця Дідківського А.С. від 16.01.2026 відкрито виконавче провадження № 80007687 з виконання наказу суду № 906/1201/24 від 04.11.2025 щодо надання визначених документів Товариства.
11.03.2026 приватним виконавцем Дідківським А.С. винесено постанову (ВП № 80007687) про накладення штрафу на ТОВ НВП «Українські авіаційні системи» на користь держави у розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин боржником рішення суду.
Предметом спору у цій справі є правомірність зазначеної постанови приватного виконавця від 11.03.2026 про накладення штрафу.
Поряд з цим апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
За визначеннями, наведеними у пунктах 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Положеннями статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У статті 3 вказаного Закону передбачено перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.
Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Частина перша статті 74 Закону № 1404-VІІІ, в редакції чинній станом на дату винесення оскаржуваної постанови, передбачала, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону № 1404-VІІІ).
Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку виконання судових рішень, рішень інших органів та цифровізації окремих етапів виконавчого провадження» від 07 квітня 2026 року № 4833-IX, який набрав чинності 24.04.2026, було викладено в новій редакції частину першу статті 74 Закону № 1404-VIII, за якою рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у встановленому законом порядку.
В той же час, Господарський процесуальний кодекс України містить розділ VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», яким врегульовано порядок оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого у господарських справах.
За приписами статті 339 ГПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Згідно статті 339-1 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Таким чином, станом на дату постановлення оскарженого рішення судом першої інстанції (03.06.2026) редакція частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII визначала, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, у тому числі постанов приватного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у встановленому законом порядку.
Оскільки у справі, що розглядається, оскаржується постанова приватного виконавця про накладення штрафу, винесена у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Житомирської області у справі № 906/1201/24, тобто виконавчого документа, виданого господарським судом, то з набранням чинності Законом № 4833-IX від 07.04.2026 (з 24.04.2026) оскарження такої постанови має здійснюватися до суду, який видав виконавчий документ, - Господарського суду Житомирської області, у порядку, передбаченому ГПК України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
У справі «Сокуренко і Стригун проти України» ЄСПЛ указав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі «Занд проти Австрії» («Zand v. Austria», заява № 7360/76) Європейська комісія з прав людини висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів» («Sokurenko and Strygun v. Ukraine», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24).
Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 686/23445/17 (провадження № 14-162цс19).
За правилами пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до приписів частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що спір, що розглядається, не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки згідно із процесуальним законом має вирішуватися за правилами господарського судочинства - Господарським судом Житомирської області, який видав виконавчий документ (наказ у справі № 906/1201/24).
Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та закрити провадження у адміністративній справі.
Частиною першою статті 239 КАС України передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Українські авіаційні системи» задовольнити частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2026 року скасувати, а провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Українські авіаційні системи» до Приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського Андрія Савелійовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови закрити.
Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю науково-виробничому підприємству «Українські авіаційні системи», що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Житомирської області в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.
Роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Сьомого апеляційного адміністративного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09.07.2026.

Головуючий	 		Томчук А.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Савицька Н.В.    Драчук Т. О.