ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА
07 липня 2026 року   Справа № 906/877/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В. 

секретар судового засідання Приступлюк Т.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" 
на рішення Господарського суду Житомирської області від 17.03.2026 
(ухвалене о 11:59 год. у м. Житомирі, повний текст складено 31.03.2026)
у справі № 906/877/24 (суддя Шніт А.В.) 
за позовом керівника Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави
в особі:
1) Державної екологічної інспекції Поліського округу
2) Овруцької міської ради
до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"
про відшкодування збитків у розмірі 1 574 400 грн, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища та зобов`язання вчинити дії
за участю представників учасників справи:
від Державної екологічної інспекції Поліського округу - Ковальов О.Р.;
від Овруцької міської ради - не з`явився;
від Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" - Бацан Н.І.;
прокурор - Головчак В.В.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу та Овруцької міської ради звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про зобов`язання Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" вчинити дії з усунення порушень вимог природоохоронного законодавства та привести у належний стан земельну ділянку з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128, площею 159,2219 га, шляхом прибирання виробничих відходів деревообробки (тирси), що займають площу 2,0 га, та стягнення з останнього 1 574 400 грн збитків.
Позовні вимоги обґрунтовані завданням відповідачем шкоди навколишньому природному середовищу шляхом засмічення та забруднення земельної ділянки з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128, площею 159,2219 га.

Господарський суд Житомирської області рішенням від 17.03.2026 у справі №906/877/24 позов задовольнив. Стягнув з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" до спеціального фонду місцевого бюджету Овруцької міської ради 1 574 400 грн шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Зобов`язав Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" вчинити дії з усунення порушень вимог природоохоронного законодавства та привести у належний стан земельну ділянку з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128, площею 159,2219 га, шляхом прибирання виробничих відходів деревообробки (тирси), що займають площу 2,0 га.
Стягнув з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на користь Житомирської обласної прокуратури - 23 616 грн судового збору.
При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено наявність у діях відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для покладення обов`язку з відшкодування шкоди, а саме: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між діями відповідача та заподіяною шкодою, а також вини. Зазначені обставини підтверджуються актом обстеження, результатами відбору та дослідження проб ґрунту, розрахунком розміру шкоди та іншими доказами, наданими позивачем.
Суд також врахував, що дії Державної екологічної інспекції щодо фіксації порушення, проведення відповідних досліджень, визначення розміру шкоди та пред`явлення претензії відповідачем не оскаржувалися, у зв`язку з чим дійшов висновку про доведеність факту порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства та наявність підстав для відшкодування завданої шкоди.
Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 13, 14, 16, 66, 68 Конституції України, ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), ст. ст. 167, 211 Земельного кодексу України (далі – ЗК України), ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", ст. ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища, ст. 56 Закону України "Про охорону земель", ст. ст. 1, 16, 57, 58 Закону України "Про управління відходами", Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №171 від 27.10.1997 (далі – Методика № 171).
Також судом надано оцінку дотримання прокурором порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Не погоджуючись із зазначеним рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду звернулося Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" із апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 17.03.2026 у справі № 906/877/24 скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована таким.
Акт обстеження від 20.06.2023 не може вважатися належним доказом засмічення земельної ділянки, оскільки містить лише орієнтовні дані щодо площі засмічення, не містить відомостей про проведення необхідних вимірювань та складений з порушенням вимог законодавства. Також наголошується, що наказ про проведення перевірки не містив відомостей про відповідного суб`єкта господарювання та предмет перевірки, а сам захід державного нагляду був проведений без належної правової підстави в умовах воєнного стану.
Крім того, відповідач вказує, що акт не відповідає вимогам ч. 6 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", оскільки не містить обов`язкових реквізитів, складений в одному примірнику та не містить детального опису порушень із посиланням на норми законодавства. На думку відповідача, такі недоліки свідчать про відсутність у акта належної доказової сили.
Відповідно до Методики визначення розмірів шкоди факт засмічення земель має підтверджуватися актами перевірок, протоколами про адміністративні правопорушення та іншими належними матеріалами, тоді як сам по собі акт обстеження не є достатнім доказом. У зв`язку з цим відповідач вважає, що позивач не довів факт засмічення земельної ділянки, наявність шкоди та протиправну поведінку відповідача.
Акт відбору проб ґрунтів складено з порушенням вимог ДСТУ ГОСТ 17.4.3.01:2019, оскільки він не містить відомостей про застосування системи концентричних кіл, азимутів та інших обов`язкових даних, необхідних для належного визначення місць відбору проб. Також не були оформлені передбачені стандартом документи, зокрема паспорт обстежуваної ділянки та опис пробних майданчиків.
Допущені порушення унеможливлюють встановлення місця відбору проб, характеристик ґрунту та підтвердження факту і площі забруднення належними доказами. Крім того, акт не підписаний представником суб`єкта господарювання та не містить відомостей про відмову від підписання.
Відбір проб здійснювався без участі та належного повідомлення підприємства, що суперечить вимогам законодавства про державний нагляд (контроль) та позбавило його можливості контролювати дотримання процедури відбору. З огляду на те, що проби були відібрані через чотири місяці після обстеження ділянки, відповідач вважає недоведеним причинно-наслідковий зв`язок між його діяльністю та виявленим станом ґрунту.
Наданий позивачем розрахунок розміру шкоди, не відповідає вимогам законодавства і не може бути належним доказом, а отже, позивачем не доведено заявлений ним до стягнення розмір шкоди.
Крім того, розрахунок заявленого до стягнення розміру шкоди проведений позивачем без належних документів, що унеможливлює перевірку правильності визначеного позивачем розміру нормативної грошової оцінки за 1 кв.м указаної земельної ділянки.
Надані позивачем докази в їх сукупності не доводять повного складу цивільного правопорушення, а саме наявності шкоди, а також не доводять розміру завданої шкоди, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення позову відсутні.
Земельна ділянка з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128, розташована за межами с. Бережесть Коростенського району Житомирської області, відповідно до матеріалів лісовпорядкування та даних Державного земельного кадастру належить до земель лісового фонду, не вкритих лісовою рослинністю, та віднесена до нелісопридатних земель. Зазначена ділянка була виділена для зберігання відходів лісопилення.
На час проведення Державною екологічною інспекцією рейдового заходу та складання акту обстеження (20.06.2023) паспорт місця видалення відходів 12.06.2023 був підписаний керівником філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" ДП "Ліси України" та поданий на погодження, тобто до набрання чинності Закону України "Про управління відходами".
Факт засмічення земельної ділянки Інспекцією був встановлений у червні 2023 року (тобто на момент перевірки підприємством вже були вжиті заходи щодо оформлення паспорту). Підприємство не ухилялося від виконання вимог, а навпаки - перебувало в процесі їх виконання. 
Отже, відповідач виконуючи належним чином вимоги законодавства щодо охорони навколишнього природного середовища, має виготовлений Паспорт місця видалення відходів-місце зберігання відходів деревообробки, а саме тирси. 
Тобто, відповідач правомірно розміщував відходи деревообробки – тирсу, а застосування штрафу суперечить принципу пропорційності.
Факт наявності сміття не є достатнім для того, щоб вважати землю засміченою і як наслідок виникнення обов`язку відшкодувати шкоду. Обов`язковою ознакою засмічення є таке засмічення земель, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. 
Позивачу необхідно було встановити факт того, що засмічення призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, чого останнім під час перевірки зроблено не було.
Після завершення повноважень адвоката Якименка М. наприкінці 2025 року справу почав супроводжувати штатний юрисконсульт, який під час аналізу матеріалів виявив документи, що підтверджують наявність погодженого Паспорта місця видалення відходів та інших доказів, які не були подані раніше. 
У зв`язку з цим було заявлено клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження для долучення зазначених доказів. Неподання цих документів на попередній стадії було зумовлене об`єктивними причинами, зокрема реорганізацією підприємства, кадровими змінами та порушенням передачі документації. 
Водночас суд відмовив у поверненні до підготовчого провадження, чим допустив надмірний процесуальний формалізм, порушив принципи змагальності та повного з`ясування обставин справи, що може бути підставою для скасування рішення.
З наведених підстав скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції є таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з порушенням норм процесуального та невірним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням всіх обставин справи, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні, обставинам справи.
Також, в прохальній частині апеляційної скарги, відповідач просить:
- визнати поважними причини неподання до суду першої інстанції Паспорта місця видалення відходів (МВВ), власник МВВ: Філія "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" ДП "Ліси України, код 44994466", код за КОАТУУ:1824210118, місцезнаходження: Житомирська обл., Коростенський рн, с. Бережесть та лабораторні дослідження на стадії підготовчого провадження;
- долучити до матеріалів справи № 906/877/24 та дослідити як докази паспорт місця виділення відходів затверджений 05.07.2023, протокол №42 від 15.05.2023, протокол №253-С/2023 від 16.05.2023, протокол №41 від 16.05.2023, таксаційний опис від 2019 року, витяг з земельного кадастру про земельну ділянку, договір №415-Е від 10.04.2023, Декларацію про відходи, реєстр декларації про відходи.

Прокурор подав суду апеляційної інстанції відзив в якому вважає, що викладені в апеляційній скарзі доводи жодним чином не доводять правомірність оскаржуваного рішення та не спростовують виявлених прокурором порушень чинного законодавства, а відтак є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на таке.
Наявність засмічення та забруднення встановлено документами, складеними уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, а саме: актом обстеження, актом відбору проб ґрунтів, протоколом вимірювання показників складу та властивостей ґрунтів, розрахунками розміру шкоди. 
В Акті обстеження від 20.06.2023 наявна план-схема місця знаходження земельної ділянки відходів деревообробки тирси. В Акті обстеження від 20.06.2023 зазначено факт засмічення земельної ділянки відходами деревообробки, так само як і зазначено площу та висоту відходів. Під час відбору ґрунтів також складено відповідну схему.
У діях відповідача наявні усі елементи складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача, яка виражається у забрудненні та засміченні земельної ділянки; безпосередній причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, оскільки шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства.
Вина відповідача полягає у забрудненні та засміченні земельної ділянки, що підтверджується наявними у справі доказами. Внаслідок забруднення та засмічення земельної ділянки відповідачем державі заподіяно шкоду у розмірі 1 574 400 грн, яка на теперішній час невідшкодована.
Відповідач мав достатньо часу для подачі всіх необхідних доказів, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження.
Просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 17.03.2026 у справі № 906/877/24 - без змін.

Державна екологічна інспекція Поліського округу у поданому відзиві вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких підстав.
Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 13.09.2023 № 8-6-0.332-3221/2-23 земельна ділянка з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128 площею 159,2219 га розташована за межами Овруцької міської ради, цільове призначення - для ведення лісового господарства. Грошову оцінку не можливо надати у зв`язку з відсутністю у Державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель, розробленої та затвердженої у встановленому законодавством порядку технічної документації з нормативної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки. 
Відповідно до п. 5.5.1 Методики № 171, грошова оцінка земель, по яких не проведено її визначення, здійснюється за підпунктом 4.7.1 цієї Методики, тобто по оцінці ріллі за 1 га станом на поточний рік та з врахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки за минулі роки.
Факт засмічення земель підтверджений Методикою, Актом обстеження та Розрахунком розміру шкоди на основі вказаної Методики та підтверджує факт завдання шкоди незаконним розміщенням відходів деревообробки на земельній ділянці.
Засмічення земельної ділянки не завжди призводить до її забруднення, тобто існує можливість наявності твердого покриття, яке запобігає просочуванню відходів у ґрунт, для того, щоб визначити наявність чи відсутність забруднення ґрунтів, потрібно відібрати проби.
На підставі вказаного акту складено протокол вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 02.10.2023 № 15-23/1.
Загальний розмір шкоди, зумовлений засміченням та забрудненням земельних ресурсів через порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища на земельній ділянці з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128 становить 1 574 400 грн.
Відповідач намагається уникнути відповідальності за засмічення та забруднення земель шляхом посилання на паспорт місця видалення відходів, який не затверджений у встановленому порядку відповідно до Закону України "Про управління відходами". 
Засмічення та забруднення земель відбулося задовго до його спроб отримати паспорт місця видалення відходів у 2023 році.
За наведеного позивач просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 17.03.2026 у справі № 906/877/24 - без змін.

Овруцька міська рада не скористалася правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 02.06.2026 взяли участь представник Державної екологічної інспекції Поліського округу та прокурор.
Інші учасники справи не забезпечили явку своїх уповноважених представників у судове засідання суду апеляційної інстанції.
При цьому, від представниці скаржника Бацан Н.І., через систему Електронний суд, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване терміновою, позаплановою госпіталізацією до медичного закладу для проходження курсу стаціонарного лікування. Вказує, що з 02.06.2026 представниця перебуватиме на стаціонарному лікуванні.
Прокурор при вирішенні питання про відкладення розгляду справи поклався на розсуд суду.
Представник Державної екологічної інспекції Поліського округу в судовому засіданні заперечив проти відкладення розгляду справи.
Розглянувши клопотання представниці Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" Бацан Н.І., суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що причини її неявки, в цьому випадку, є поважними, а тому задовольнив клопотання представниці відповідача.
За результатами судового засідання, Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 02.06.2026 розгляд справи відклав на 07.07.2026 о 10:40 год.

07.07.2026 в судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду представниця скаржника підтримала доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскарженого рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. Просила рішення Господарського суду Житомирської області від 17.03.2026 у справі № 906/877/24 скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.
Прокурор в судовому засіданні заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги. Вважає, що оскаржене рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому просила залишити його без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Представник Державної екологічної інспекції Поліського округу в судовому засіданні заявив, що з доводами скаржника не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржене рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. З огляду на зазначене, просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
В судове засідання 07.07.2026 представник Овруцької міської ради не з`явився. 
Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки розгляду апеляційних скарг в апеляційній інстанції, той факт, що Овруцька міська рада була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (т. 4, а. с. 4), а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе завершувати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника Овруцької міської ради.

Щодо долучених скаржником нових доказів на стадії апеляційного провадження, колегія суддів вказує таке.
Відповідно до ч. 3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.
Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає. В той же час, у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.
Суд апеляційної інстанції також бере до уваги висновок Верховного Суду викладений в постанові від 30.03.2018 у справі № 910/24486/16 за яким неналежне виконання стороною свого процесуального обов`язку з доведення у суді першої інстанції обставин, на які остання (сторона) посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не може бути компенсоване цим учасником судового процесу на наступних етапах розгляду справи (у судах апеляційної чи касаційної інстанцій). В іншому випадку зазначене могло б призвести до безпідставного скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
Проаналізувавши наведені скаржником підстави неподання відповідних доказів, апеляційний господарський суд вказує, що вони є суб`єктивними, не є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення заявника та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного подання у встановлений процесуальним законом строк.
Тому, суд апеляційної інстанції нові докази не приймає та не надає йому оцінки.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представниці скаржника, прокурора та представника Державної екологічної інспекції Поліського округу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши в межах доводів та вимог апеляційної скарги правильність застосування місцевим господарським судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що на підставі наказу від 31.05.2023 №165-ОД Державною екологічною інспекцією Поліського округу (далі - Інспекція) проведено захід державного нагляду (контролю) дотримання вимог природоохоронного законодавства в межах територіальних одиниць, областей, не пов`язаних з проведенням перевірок суб`єктів господарювання (рейдові заходи), за результатами якого складено акт обстеження від 20.06.2023 (т. 1, а. с. 217-218).
Так, в ході проведення рейдових заходів здійснено обстеження земель в лісовому масиві в межах земельної ділянки з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128, за результатами якого встановлено, що на орієнтовній площі 2,0 га середньою висотою 3,5 метра, розміщено виробничі відходи деревообробки (тирса), що є засміченням земель лісогосподарського призначення.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, правокористувачем земельної ділянки з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128 площею 159,2219 га є Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (т. 1, а. с. 55-56).
Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128 площею 159,2219 га належить до земель лісогосподарського призначення, цільовим використанням якої є - ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (т. 1, а. с. 57-59).
Згідно пояснень головного лісничого Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" ДСГП "Ліси України" від 28.08.2023, наданих Державній екологічній інспекції Поліського округу, складування відходів деревообробки в межах земельної ділянки з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128 проводилося ДП "Овруцький лісгосп" Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства. В грудні 2021 року відбулася реорганізація ДП "Овруцький лісгосп" шляхом приєднання до ДП "Овруцький спецлісгосп". З моменту об`єднання видалення відходів не проводилося, переробка та відвантаження пиломатеріалів була призупинена у зв`язку з військовими діями. На даний час переробка не проводиться так як колектив знаходиться у вимушеному простої в зв`язку з реорганізацією в лісовому господарстві (т. 1, а. с. 37-38).
Відповідно до Методики №171, Державною екологічною інспекцією Поліського округу 02.10.2023 здійснено розрахунок розміру шкоди, зумовленої засміченням земельних ресурсів через порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища за межами села Бережесть Овруцької міської ради Коростенського району Житомирської області, на земельній ділянці з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128, розмір якої становить 1 476 000 грн (т. 1, а. с. 39-42).
З метою встановлення факту забруднення земель, на підставі наказу Державної екологічної інспекції Поліського округу від 26.09.2023 №324-ОД, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Інспекції на території Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" ДСГП "Ліси України" на земельній ділянці з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128 відібрано проби ґрунтів, про що складено відповідний акт №15-23/1 від 27.09.2023 (т. 1, а. с. 30-32, 216).
Відповідно до акту відбору проб ґрунтів №15-23/1 від 27.09.2023 Державною екологічною інспекцією Поліського округу проведено вимірювання показників складу та властивостей ґрунтів, відібраних на території Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" ДСГП "Ліси України" на земельній ділянці з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128, про що свідчить відповідний протокол №15-23/1 від 02.10.2023 (т. 1, а. с. 33-35).
За результатами вимірювання встановлено перевищення допустимих показників амонію, сульфатів, хлоридів. 
На підставі Методики №171 Державною екологічною інспекцією Поліського округу 02.10.2023 здійснено розрахунок розміру шкоди, зумовленої забрудненням земельних ресурсів через порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища за межами села Бережесть Овруцької міської ради Коростенського району Житомирської області, на земельній ділянці з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128, розмір якої становить 98 400 грн (т. 1, а. с. 43-49).
Таким чином, загальний розмір шкоди, зумовлений засміченням та забрудненням земельних ресурсів через порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища становить 1 574 400 грн.
Державною екологічною інспекцією Поліського округу 06.10.2023 на адресу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" та Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" ДСГП "Ліси України" скеровано претензію №98/11-12 із пропозицією відшкодувати заподіяну шкоду в сумі 1 574 400 грн (т. 1, а. с. 50-54).
Оскільки відповідач добровільно не відшкодував шкоду, завдану навколишньому природному середовищу, прокурор в інтересах держави звернувся до суду з цим позовом про її стягнення та відновлення земельної ділянки до стану, що існував до її засмічення і забруднення.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги такі положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний господарський суд відмічає, що звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не оскаржує рішення Господарського суду Житомирської області від 17.03.2026 у справі № 906/877/24, з підстав недотримання прокурором порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".
З врахуванням викладеного, апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у ній доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення Господарського суду Житомирської області від 17.03.2026 у справі № 906/877/24 в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу приписів ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
В силу ч. 1 ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Згідно статті 16 Конституції України, забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.
Статтею 66 Основного Закону встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Положеннями статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Також стаття 16 ЦК України передбачає, що до способів захисту прав і законних інтересів віднесено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно із ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
У відповідності до ст. 96 ЗК України землекористувачі при використанні земельних ділянок зобов`язані додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 ЗК України господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.
За приписами ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, крім іншого, за псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.
Частиною 1 статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
У відповідності до статті 2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.
За приписами ст.41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Приписами ст.69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Статтею 1 Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, органів місцевого самоврядування, інших органів в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" забруднення земель - це накопичення в ґрунтах і ґрунтових водах внаслідок антропогенного впливу пестицидів і агрохімікатів, важких металів, радіонуклідів та інших речовин, вміст яких перевищує природний фон, що призводить до їх кількісних або якісних змін.
Псування земель - порушення природного стану земель, яке здійснюється без обґрунтованих проектних рішень, погоджених та затверджених в установленому законодавством порядку, забруднення їх хімічними, біологічними та радіоактивними речовинами, в тому числі тими, що викидаються в атмосферне повітря, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, неочищеними стічними водами, порушення родючого шару ґрунту, невиконання вимог встановленого режиму використання земель, а також використання земель у спосіб, що погіршує їх природну родючість (стаття 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель").
Відповідно до ст.56 Закону України "Про охорону земель" юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України "Про управління відходами" визначено, що відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися.
Частиною 2 статті 16 Закону України "Про управління відходами" передбачено, що утворювачі відходів, крім утворювачів відходів домогосподарств, серед іншого, зобов`язані: запобігати утворенню та зменшувати обсяги утворення відходів; обробляти відходи самостійно, за наявності дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів, або передавати їх для оброблення суб`єктам господарювання у сфері управління відходами, які мають такий дозвіл; відшкодовувати шкоду, заподіяну здоров`ю та майну громадян України, навколишньому природному середовищу, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил управління відходами, відповідно до закону.
Особи, винні за порушення у сфері, управління відходами, несуть відповідно до закону дисциплінарну, адміністративну, адміністративно-господарську, цивільну чи кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушень у сфері управління відходами, у порядку та розмірах, встановлених законом України (ст. ст. 57, 58 Закону України "Про управління відходами").
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність повного складу правопорушення, а саме:
(1) протиправної поведінки особи;
(2) шкоди (збитків);
(3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками;
(4) вини особи, яка заподіяла збитки.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а шкода - наслідком такої протиправної поведінки.
Відповідно, суди, розглядаючи спори про стягнення шкоди (збитків), мають встановлювати обставини щодо наявності всіх елементів складу правопорушення у їх сукупності.
За відсутності хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, цивільна відповідальність у вигляді відшкодування шкоди не настає.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 912/823/18, від 18.12.2020 у справі № 922/3414/19, від 02.06.2022 у справі № 920/821/18, від 11.01.2022 у справі № 904/1448/20, від 18.05.2023 у справі № 914/669/22, від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23.
При цьому господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17).
Як вбачається із вище встановлених обставин цієї справи Державною екологічною інспекцією Поліського округу в ході проведення рейдових заходів здійснено обстеження земель в лісовому масиві, за результатом якого складено акт обстеження від 20.06.2023. У вказаному акті зафіксовано факт засмічення в межах земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128 виробничими відходами деревообробки (тирса), орієнтовна площа засмічення земельної складає 2,0 га, середньою висотою 3,5 метра.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, правокористувачем земельної ділянки з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128 площею 159,2219 га є Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" .
Згідно пояснень головного лісничого Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" ДСГП "Ліси України" від 28.08.2023, наданих Державній екологічній інспекції Поліського округу, складування відходів деревообробки в межах земельної ділянки з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128 проводилося ДП "Овруцький лісгосп" Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства. В грудні 2021 року відбулася реорганізація ДП "Овруцький лісгосп" шляхом приєднання до ДП "Овруцький спецлісгосп". З моменту об`єднання видалення відходів не проводилося, переробка та відвантаження пиломатеріалів була призупинена у зв`язку з військовими діями. На даний час переробка не проводиться так як колектив знаходиться у вимушеному простої в зв`язку з реорганізацією в лісовому господарстві.
З метою встановлення факту забруднення земель, на підставі наказу Державної екологічної інспекції Поліського округу від 26.09.2023 №324-ОД, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Інспекції на території Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" ДСГП "Ліси України" на земельній ділянці з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128 відібрано проби ґрунтів, про що складено відповідний акт №15-23/1 від 27.09.2023.
Відповідно до акту відбору проб ґрунтів №15-23/1 від 27.09.2023 Державною екологічною інспекцією Поліського округу проведено вимірювання показників складу та властивостей ґрунтів, відібраних на території Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" ДСГП "Ліси України" на земельній ділянці з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128, про що свідчить відповідний протокол №15-23/1 від 02.10.2023.
Проаналізувавши такий акт, суд відмічає, що він містить достатні відомості для ідентифікації земельної ділянки, конфігурації та розміру її забрудненої частини, кількості відібраних проб та стану їх придатності.
За результатами вимірювання встановлено перевищення допустимих показників амонію, сульфатів, хлоридів. 
При цьому, відповідачем доказів у підтвердження спростування виявлених порушень не надано. Разом з тим, дії посадових осіб Державної екологічної інспекції Поліського округу щодо проведення обстеження, складання за його результатами акту обстеження від 20.06.2023, а також проведення відбору проб ґрунтів на засміченій земельній ділянці та здійснення вимірювання показників складу та властивостей цих ґрунтів, за результатами яких складено відповідний протокол, відповідачем оскаржені не були, доказів протилежного матеріали справи не містять.
У відповідності до п.1.3 Методики № 171, методика застосовується під час встановлення розмірів шкоди від забруднення (засмічення) земель будь-якого цільового призначення, що сталося внаслідок несанкціонованих (непередбачених проектами, дозволами) скидів (викидів) речовин, сполук і матеріалів, внаслідок порушення норм екологічної безпеки у разі зберігання, транспортування та проведення вантажно-розвантажувальних робіт, використання пестицидів і агрохімікатів, токсичних речовин, виробничих і побутових відходів; самовільного розміщення промислових, побутових та інших відходів.
За приписами п.3.1. Методики № 171 землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені негативні кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності чи впливу інших чинників. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових шкодочинних речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що перевищує їх граничнодопустиму концентрацію, які характерні для складу незабрудненого ґрунту або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення).
Згідно з п.3.2. Методики землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища.
Пунктом 3.3. Методики № 171 передбачено, що факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель. 
Щодо заперечень скаржника відносно розрахунків розмірів шкоди внаслідок засмічення та забруднення земельної ділянки.
Відповідно до п. п. 4.1.-4.5. Методики №171 розміри шкоди обчислюються уповноваженими особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення земель, протягом шести місяців з дня виявлення порушення.
Основою розрахунків розміру шкоди від забруднення земель є нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка зазнала забруднення.
Розмірною одиницею для розрахунку величини шкоди приймається товща землі в 0,2 м (об`єм ґрунтової маси 2000 куб.м на один гектар земної поверхні).
Витрати для здійснення заходів щодо зниження чи ліквідації забруднення земель збільшуються залежно від глибини просочування забруднюючої речовини у співвідношенні як 10:3 (тобто при збільшенні глибини в 10 разів відносно товщі землі 0,2 м витрати для ліквідації забруднення збільшуються в 3 рази).
Забруднюючі речовини, що спричинили забруднення земельної ділянки, поділені на 4 групи небезпечності, основою для визначення яких є величини гранично допустимих концентрацій (ГДК) та орієнтовно допустимих концентрацій (ОДК) хімічних речовин в ґрунті (додаток 1).
Згідно із п. 4.6. Методики №171 розмір шкоди від забруднення земель визначається за формулою (1):
Р Ш = А х Гоз х ПД х КЗ х КН х Кег,
де
РШ - розмір шкоди від забруднення земель, грн;
А - питомі витрати на ліквідацію наслідків забруднення земельної ділянки, значення якого дорівнює 0,5;
Гоз - нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що зазнала забруднення (засмічення), грн/кв.м;
ПД - площа забрудненої земельної ділянки, кв.м;
КЗ - коефіцієнт забруднення земельної ділянки, що характеризує кількість забруднюючої речовини в об`ємі забрудненої землі залежно від глибини просочування;
КН - коефіцієнт небезпечності забруднюючої речовини, значення якого визначається за додатком 1;
Кег - коефіцієнт еколого-господарського значення земель визначається за додатком 2.
Положеннями п. 4.7. Методики №171 визначено, що Витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що зазнала забруднення, видає територіальний орган Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки через центри надання адміністративних послуг.
Щодо земельних ділянок, грошова оцінка яких не проведена, застосовується нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
Грошова оцінка, розрахована за підпунктом 4.7.1 цієї Методики використовується в формулі (1) замість нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Згідно із п. 5.1. Методики № 171 розміри шкоди обчислюються уповноваженими особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт засмічення земель, протягом шести місяців з дня виявлення порушення.
У відповідності до п. 5.2. Методики № 171 основою розрахунків розміру шкоди від засмічення земель є нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що засмічена.
Згідно із п. 5.3. Методики №171 віднесення відходів, що спричинили засмічення земельної ділянки, до категорії небезпечних (токсичних) відходів здійснюється у відповідності до чинних нормативних документів у сфері поводження з відходами, затверджених у встановленому порядку, переліків небезпечних (токсичних) відходів тощо.
В силу п. 5.4. Методики розмір шкоди внаслідок засмічення земель визначається за формулою (6):
Ршз = А x Б x Гоз x Пдз xКзз x Кег,
де 
Ршз - розмір шкоди від засмічення земель, грн;
А - питомі витрати на ліквідацію наслідків засмічення земельної ділянки, значення якого дорівнює 0,5;
Б - коефіцієнт перерахунку, що при засміченні земельної ділянки відходами дорівнює 15, а небезпечними відходами - 300.
Гоз - нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що зазнала засмічення, грн/кв. м;
Пдз - площа засміченої земельної ділянки кв. м;
Кзз - коефіцієнт засмічення земельної ділянки, що характеризує ступінь засмічення її відходами, який визначається за додатком 5;
Кег - коефіцієнт еколого-господарського значення земель визначається за додатком 2.
Відповідно до п. 5.5 Методики № 171 витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що зазнала засмічення, видає територіальний орган Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки через центри надання адміністративних послуг.
Грошова оцінка земель, по яких не проведено її визначення, здійснюється за підпунктом 4.7.1 цієї Методики.
Розрахована за підпунктом 4.7.1 цієї Методики грошова оцінка використовується в формулі (6) замість нормативної грошової оцінки земельної ділянки (ГОЗ).
Відповідно до ч. 2 ст. 20 та ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Апеляційний господарський суд бере до уваги, що в листі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 13.09.2023 № 8-6-0.332-3221/2-23 повідомляється про відсутність у Державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель розробленої та затвердженої у встановленому законодавством порядку технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не має можливості надати інформацію про її нормативно грошову оцінку (т. 1, а. с. 165).
Суд зважає на те, що нормативна грошова оцінка ріллі по Житомирській області з розрахунку на 1 га станом на 01.01.2023 становить 21 411 грн (2 грн 14 коп. грн/кв.м.), визначена постановою Кабінету Міністрів Країни від 03.11.2021 №1147 "Про затвердження Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок". А із врахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки за 2022 рік (п. 289.2 ст. 289 ПК України) – 2 грн 46 коп./кв.м.
Крім того, додатком 2 до Методики № 171 "Шкала еколого-господарського значення земель" передбачено, що Кег для земель лісового фонду становить – 1,0.
Згідно обґрунтованого розрахунку розміру шкоди, зумовленої засміченням земельних ресурсів через порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища за межами села Бережесть Овруцької міської ради Коростенського району Житомирської області, на земельній ділянці з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128 розмір шкоди, заподіяної державі, складає 1 476 000 грн (Ршз =0,5 х 15 х 2,46 х 20 000 х 4 х 1) (т. 1, а. с. 39-42).
Відповідно до обґрунтованого розрахунку розміру шкоди, зумовленої забрудненням земельних ресурсів через порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища за межами села Бережесть Овруцької міської ради Коростенського району Житомирської області, на земельній ділянці з кадастровим номером 1824286700:08:000:0128 розмір шкоди, заподіяної державі, складає 98 400 грн (Ршз = 61 500 + 0,5 х (36 900+ 36 900) (т. 1, а. с. 43-49).
Відтак перевіривши вказані розрахунки, суд апеляційної інстанції висновує про їх арифметичну вірність та відповідність нормам законодавства.
Відповідно до положень природоохоронного законодавства умовою кваліфікації такого правопорушення як засмічення земель, що є підставою для настання відповідальності та відшкодування шкоди, спричиненої таким засміченням, є доведення факту виявлення на відкритому ґрунті сторонніх предметів і матеріалів, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людини.
Отже, забруднення навколишнього природного середовища, прямий чи опосередкований шкідливий вплив на здоров`я людини є кваліфікуючими ознаками правопорушення, за яке передбачено відповідальність. Подібні за змістом висновки щодо відшкодування шкоди та складу господарського правопорушення у природоохоронній сфері викладені у постановах Верховного Суду від 25.10.2018 у справі №905/31/17, від 22.11.2018 у справі №922/3507/16.
Розглянувши матеріали справи й доводи сторін, суд встановив, що в діях Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Столичний лісовий офіс" наявні всі елементи правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між ними та вина. Це підтверджується актом обстеження, актом відбору проб ґрунту, протоколом вимірювання його складу й властивостей, претензією та обґрунтованим розрахунком шкоди.
Колегією суддів не беруться до уваги доводи скаржника про порушення Державною екологічною інспекцією Поліського округу вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та постанови Кабінету Міністрів України "Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану" з огляду на таке.
Порушення було виявлено в ході виконання Наказу Державної екологічної інспекції Поліського округу від 31.05.2023 №165-ОД "Про здійснення заходів, спрямованих на запобігання та виявлення адміністративних правопорушень (про проведення рейдових заходів на території Житомирської та Рівненської областей)".
Зокрема, пунктом 1 такого наказу встановлено працівникам Державної екологічної інспекції Поліського округу здійснювати заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства в межах територіальних одиниць областей, не пов`язаних з проведенням перевірок суб`єктів господарювання (рейдові заходи) в період з 01.06.2023 по 30.06.2023 включно.
Наказом Державної екологічної інспекції України №12 від 09.02.2023 затверджені Методичні рекомендації по здійсненню заходів, спрямованих на запобігання та виявлення адміністративних правопорушень, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, в частині питань, що належать до компетенції Держекоінспекції, її територіальних та міжрегіональних територіальних органів.
Відповідно до пункту 6 Методичних рекомендацій для здійснення заходів Держекоінспеція, її територіальний та міжрегіональний територіальний орган видає наказ, в якому зазначаються: 1) мета виїзду (відповідно до пункту 5 цих Методичних рекомендацій), із зазначенням реквізитів документа, що став підставою для заходу (у разі його наявності); 2) факти про можливі порушення природоохоронного законодавства, викладені у зверненні (заяві, скарзі, дорученні, тощо); 3) інспекторський склад, який буде брати участь у здійсненні Заходу, залучені особи (у разі наявності) із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; 4) дата початку та закінчення Заходу; 5) район виїзду для встановлення фактів можливого порушення природоохоронного законодавства у межах відповідної території реалізації повноважень; 6) транспортні засоби та/або плавзасоби, на яких здійснюватиметься Захід, та інші матеріальні цінності, які можуть використовуватись під час реалізації конкретного Заходу.
Згідно підпунктів 1), 3) пункту 10 Методичних рекомендацій Державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища, виявивши особу, що порушила законодавство у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, зобов`язані: викласти суть скоєного правопорушення та, за можливості, з`ясувати обставини, що можуть вплинути на розгляд матеріалів про адміністративні правопорушення; скласти протокол про адміністративне правопорушення згідно з Інструкцією про оформлення Державною екологічною інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.07.2004 №264.
З дослідженого судом апеляційної інстанції робиться висновок, що Державною екологічною інспекцією Поліського округу не здійснювалися планові або позапланові заходи державного нагляду (контролю), порядок проведення яких у період воєнного стану містить обмеження введені постановою Кабінету Міністрів України "Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану". Факти засмічення та забруднення земельної ділянки були зафіксовані в порядку проведення рейдових заходів. Позивач діяв в межах Наказу Державної екологічної інспекції Поліського округу № 165-ОД від 31.05.2023 та вказаних Методичних рекомендацій, які є чинними та не оскарженими у встановленому законодавством порядку.
Таким чином, позивачем належним чином зафіксовано факт порушення природоохоронного законодавства, а доводи щодо невідповідності акта обстеження від 20.06.2023 вимогам ч. 6 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" є безпідставними.
Щодо посилання скаржника на Паспорт місця видалення відходів, то апеляційний господарський суд вказує, що: по-перше він не затверджений в установленому законом порядку; по-друге він поданий з порушенням процесуальних норм, а відтак не може бути взятий судом до уваги.
Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 07.07.2026 з пояснень представниці скаржника, а також із пояснень головного лісничого Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" ДСГП "Ліси України" Хомича А.П. (т. 1, а. с. 37-38) судом було встановлено, що забруднення та засмічення земельної ділянки відбулося ще задовго до проведення рейдових заходів (червень 2023 року), а саме в 2021 році.
Представниця скаржника також повідомила суд про можливу наявність Паспорту місця видалення відходів чинного на 2021 рік, однак повідомила, що достеменно про його наявність їй невідомо. До матеріалів господарської справи відповідний паспорт не долучався.
З огляду на викладене, позов є обґрунтованим і підтвердженим належними доказами, а доводи прокурора та позивачів, а також висновки суду скаржником не спростовані.
Крім того, при апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції на підставі ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та ч.4 ст. 236 ГПК України враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.07.2025 у справі №906/598/24 із подібними правовідносинами.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
В справі "Салов проти України" від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно ст. 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі "Hirvisaari v. Finland"). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі "Ruiz Torija v. Spain").
У пунктах 32, 34, 36 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими; підстави прийняття рішення повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними й несуперечливими; вони повинні давати можливість читачеві простежити логіку міркувань, які привели суддю до ухваленого ним рішення.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржник був почутим і йому надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження.
З урахуванням викладеного в сукупності, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 17.03.2026 у справі № 906/877/24 - без змін.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Столичний лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 17.03.2026 у справі № 906/877/24 - без змін.
2. Справу № 906/877/24 надіслати Господарському суду Житомирської області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" липня 2026 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г. 

Суддя   Гудак А.В. 

Суддя   Мельник О.В.