Справа № 278/1408/26
2/296/3682/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

"03" вересня 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира
в складі: головуючої судді Пилипюк Л. М.,
за участю секретаря судового засідання Бартащук К. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
01 травня 2026 року до Корольовського районного суду м. Житомира за підсудністю з Житомирського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ТзОВ «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 46995360 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у поряду, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі по тексту рішення – Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору ТОВ «ФК «Ірбіс» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 4 600 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит.
Представник позивача вказує, що ТОВ «ФК «Ірбіс» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, перерахувавши 4600 гривень відповідачу на його картковий рахунок. Однак, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, розмір його заборгованості становить 17 020 гривень, з яких 4 600 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 12 420 гривень – заборгованість за відсотками. 
01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Позика» укладено Договір факторингу № 01092025/1. На підставі вказаного Договору факторингу 01.09.2025 відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 46995360 від 27.11.2021.
На підставі наведеного ТзОВ «Фінансова компанія «Позика» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 46995360 від 27.11.2021 в розмірі 17 020 гривень, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 5 500 гривень.
Ухвалою судді від 05 травня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.
Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Позика» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та надає згоду на заочний розгляд справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Матеріали справи містять відомості про те, що позивачем належно виконано вимоги ч. 7 ст. 43 ЦПК України та надіслано відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання копію позовної заяви з додатками. Крім того, відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, а також судова повістка надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7ст. 128 ЦПК України. Однак, відповідне поштове відправлення повернуте на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою пошти про причину повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що отримав судову повістку. 
Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Суд установив, що 27 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 46995360, відповідно до умов якого товариство надає кредит клієнту в розмірі 4 600 гривень, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити передбачені цим договором проценти в строки та на умовах цього договору.
Згідно п. 3.1. договору сума кредиту складає 4600 гривень.
Строк дії договору до 25.02.2022, процентна ставка за користування кредитом становить 3%, яка застосовується у межах строку, визначеного п. 4.2 договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулось продовження строку кредитування за ініціативою клієнта (п. 3.2, 4.2., 11.1. Договору)
Договір підписано електронним підписом позичальника ОСОБА_1 відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 531642, що був надісланий на вказану відповідачем мобільний номер телефону, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
27.11.2021 року ОСОБА_1 отримав кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який указаний в довідці про ідентифікацію клієнта, у розмірі 4600 гривень, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №3152_251024113713 від 24-10-2025.
За розрахунком первісного кредитора ТОВ «ФК «Ірбіс», заборгованість за кредитним договором №46995360 станом на 01.09.2025 становить 17020 гривень, з яких: 4600 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 12420 гривень - заборгованість за відсотками (а.с.19-20).
01.09.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» укладено договір факторингу №01092025/01, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Позика» належні йому права вимоги, зазначені у реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Позика» прийняло належні ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» права вимоги та зобов`язалось сплатити суму фінансування за таке відступлення на умовах визначених вказаним договором (а.с. 9-13).
На виконання вимог договору факторингу №01092025/1 від 01.09.2025 року, сторони підписали акт приймання-передачі реєстру прав вимоги до договору факторингу №01092025/1 від 01.09.2025 року (а.с.32).
Відповідно до Витягу із додатку №1 до договору факторингу №01092025/1 від 01.09.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Позика» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №46995360 в розмірі 17020 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 4600 гривень; заборгованість за відсотками – 12420 гривень (а.с. 35).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд ураховує таке.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому т.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України).
Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.
Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.
Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.
Як уже встановлено судом, 27.11.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Ірбіс» укладений кредитний договір, на підставі якого позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 4600 гривень на строк до 25.02.2022.
ТОВ «ФК «Ірбіс» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, перерахувавши на банківську картку відповідача суму кредиту – 4600 гривень.
Судом досліджено розрахунок заборгованості по Кредитному договору, з якого встановлено, що відповідач не здійснював погашення кредиту. Заборгованість за кредитним договором №46995360 на 01.09.2025 становить 17020 гривень, з яких: 4600 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 12420 гривень - заборгованість за відсотками.
Відповідач вказаний розрахунок не заперечив, доказів на спростування наявності заборгованості та її розміру не надав.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором відступлення (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.
Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, як правонаступник кредитора за договором №46995360 від 27.11.2021 щодо позичальника ОСОБА_1 набув право вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Таким чином, розмір заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором становить 17020 гривень, з яких: 4600 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 12420 гривень - заборгованість за відсотками.
З наведених мотивів суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Розподіл судових витрат.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).
Суд дійшов висновку про задоволення позову, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2662,40 гривень.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Позивач просить здійснити розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Позика» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500 гривень. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі докази: договір про надання правової допомоги № 39493634/01 від 02.01.2026, додаткову угоду №46995360 до договору про надання правової допомоги № 39493634/01 від 02.01.2026, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Лівак І.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Позика» щодо стягнення кредитної заборгованості, акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16.02.2026.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
З урахуванням категорії, складності справи, змісту заявлених позовних вимог, ціни позову, обсягу робіт, виконаних адвокатом, беручи до уваги висновок суду про задоволення позову, суд дійшов висновку, що розмір витрат позивача на правничу допомогу в сумі 5500,00 гривень є явно завищеним та неспівмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт. Відтак, суд вважає, що обґрунтованими, співмірними зі складністю справи та обсягом проведеної адвокатом роботою, а також пропорційними за результатами розгляду справи в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором № 46995360 від 27.11.2021 у розмірі 17020 (сімнадцять тисяч двадцять) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок судового збору та 3 000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»; місце знаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1; код ЄДРПОУ 39493634.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Дата повного рішення суду - 09 вересня 2026 року.

Суддя Корольовського районного суду 
міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК