ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 вересня 2026 року м. Житомир справа № 240/17433/26
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ,у якому просить:
- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до положень пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану";
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до положень пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану". 
На обґрунтування позовних вимог вказує, що 06.04.2023 він був прийнятий на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_2 . За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 ОСОБА_1 до участі в бойових діях не залучався. В подальшому ОСОБА_1 був переміщений до військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з чим 08.11.2024, позивач був прийнятий на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , та прийняти на посаду старшого механіка 2 апаратного взводу мобільних засобів зв`язку роти зв`язку військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2024 №321. Із 01.07.2025, старшого солдата ОСОБА_1 , було поставлено на посаду зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів 1 відділення ударних безпілотних ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2025 №186. За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 неодноразово залучався до участі в бойових діях за для захисту Батьківщини. Відповідне підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 06.03.2026 №1887/116/5/247.
Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказує, що 04.04.2026 ОСОБА_2 подав рапорт до вищого командування про виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових діях відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів №153 від 11.02.2025, однак 06.04.2026 отримав відповідь-відмову №1887/881-в на рапорт від 04.04.2026, з обґрунтуванням того, що з доданих до рапорту документів та з наявної у військовій частині НОМЕР_1 інформації встановлено, що станом на момент набрання чинності Постанови №153 (13.02.2025) старший солдат ОСОБА_1 не брав учать у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій), а також не мав захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, не перебував та не був звільнений з полону. Ознайомившись з вищенаведеною відмовою позивач вияви свою не згоду із зазначеним у зв`язку з чим звертається до Житомирського окружного адміністративного суду за для захисту своїх прав та законних інтересів. Просить позов задовольнити.
Суддя своєю ухвалою від 07.05.2026 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відзив на позовну заяву надійшов до суду 16.05.2026 (вх. від 19.05.2026).
Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що на виконання вимог Постанови 153 та Доручення №999/уд військовою частиною НОМЕР_1 було направлено запити до військових частини, в яких проходив службу ОСОБА_1 з метою встановлення кількості днів його безпосередньої участі в у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій станом на 13.02.2025. Військова частина НОМЕР_3 надала довідку №627/544 від 11.03.2026, військова частина НОМЕР_2 – № 84/в від 19.03.2026, військова частина НОМЕР_4 – № 413 від 05.02.2026, з яких встановлено, що за період проходження військової служби у вказаних військових частинах ОСОБА_1 не брав безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій станом на 13.02.2025. При цьому, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2026 №1887/116/5/247 (наявна в матеріалах судової справи) ОСОБА_1 виконував бойові (спеціальні завдання) починаючи з 14.05.2025, тобто після набрання чинності Постановою 153. З доданих до позовної заяви ОСОБА_1 документів вбачається, що станом на момент набрання чинності Постанови № 153 (13.02.2025) старший солдат ОСОБА_1 не брав участь в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій), а також не мав захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, не перебував та не був звільнений з полону. Крім того новий контракт для проходження військової служби в порядку, визначеному Постановою 153, ОСОБА_1 не укладався, а тому відсутні правові підстави для виплати одноразової грошової винагороди ОСОБА_1 за тривалість проходження служби в бойових умовах в порядку, передбаченому Постановою 153. Військовою частиною НОМЕР_1 рапорт ОСОБА_1 розглянуто впорядку та строки встановлені Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №531 від 06.08.2024. Просить відмовити у задоволенні позову.
Відповідь на відзив надійшла до суду 21.05.2026 (вх. від 25.05.2026). Заперечуючи викладені у відзиві аргументи відповідача, представник позивача вказує, що позивач не згоден з твердженням військової частини НОМЕР_1 про те, що для отримання одноразової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" від 11.02.2025 № 153 він повинен був брати безпосередню участь у бойових діях до набрання чинності відповідної постанови тобто до 13.02.2025.
На переконання представника позивача, пункт 3 Постанови № 153, яким визначено коло учасників експериментального проекту, не містить посилання на обов`язковість участі такого громадянина в бойових діях саме до набрання чинності вказаною Постановою. Беручи до уваги встановлені обставини, вважаємо, що позивачем дотримані визначені Постановою № 153 умови для отримання одноразової грошової винагороди.
Представник позивача вважає, що позивач, виконав всі умови для отримання грошової винагороди передбаченої Постановою №153, оскільки ОСОБА_1 був прийняти на військову службу за контрактом у віці до 25 років під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64, проходив військову службу (станом на момент набрання чинності вказаною постановою) та подав рапорт на винагороду в період проходження військової служби, брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, проте після набрання чинності Постанови. Просить позов задовольнити.
У період із 13.07.2026 по 27.07.2026 та із 11.08.2026 по 27.08.2026 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, судом встановлено наступне.
У військовому квитку ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) серії НОМЕР_5 міститься:
- відмітка про прийняття 06.04.2023 на військову службу за контрактом (а.с. 14);
- інформація, що у період: 
із 06.04.2023 по 10.05.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ;
із 13 11.05.2023 по 30.06.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 ;
із 04.07.2023 по 07.04.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2025 №186, старший солдат ОСОБА_1 із 10 липня 2025 року посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 19).
У довідці Військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2026 №1887/116/5/247 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України міститься інформація про те, що у певні періоди служби із 14.05.2025 по 28.01.2026 ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с. 21-23).
У довідці Військової частини НОМЕР_2 від 19.03.2026 №84/в (додаток 1 до доручення Міністра оборони України №5601/уд від 26.09.2025) про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин відсутня інформація про участь ОСОБА_1 у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутня інформація про отримання травм чи перебування у полоні (а.с. 39)
Ідентична відображеній у довідці від 19.03.2026 №84/в інформація відображена й у довідці Військової частини НОМЕР_3 від 11.03.2026 №627/544 (а.с. 38) та у довідці Військової частини НОМЕР_4 від 05.03.2026 №413 (а.с. 40).
У військовому квитку ОСОБА_1 міститься запис, що 06 квітня 2026 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №8-РС від 06.04.2026 звільнений в запас (а.с. 13 на звороті).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із рапортом до тво начальника відділення електронної підтримки військової частини НОМЕР_1 у якому просив клопотати перед вищим командуванням про виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових діях відповідно до п. 4 Постанови КМУ №153 від 11.02.2025 (а.с. 24).
Військова частина НОМЕР_1 про наслідки розгляду рапорту ОСОБА_1 повідомила листом від 06.04.2026 №1887/881-р, у якому вказала: 
"З доданих до рапорту документів та з наявної у військовій частині НОМЕР_1 інформацією встановлено, що станом на момент набрання чинності Постанови № 153 (13.02.2025) старший солдат ОСОБА_1 не брав участь в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій), а також не мав захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, не перебував та не був звільнений з полону. Крім того, новий контракт для проходження військової служби в порядку, визначеному Постановою 153, ним не укладався.
До рапорту не надано документів, що підтверджують Вашу участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій), станом на дату набрання чинності Постанови № 153 (станом на 13.02.2025), а також документів, що підтверджують наявність захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або перебування та звільнення з полону.
Вказана інформація відсутня у військовій частині НОМЕР_1 .
Таким чином, відсутні правові підстави для виплати Вам вказаної одноразової грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових діях. .... 
За наведених обставин Ваш рапорт (зареєстрований за 1887/825-в від 04,04.2026) не підлягає погодженню на підставі пункту 4 розділу III Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 531 від 06.08.2024."
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2026 №108, позивача із 10.04.2026 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с. 26)
Вважаючи відмову у виплаті одноразової грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових діях відповідно до п. 4 Постанови КМУ №153 від 11.02.2025 протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Кабінетом Міністрів України 11.02.2025 прийнято постанову №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану", яка набрала чинності 13.02.2025 (далі - Постанова № 153).
Згідно положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, Кабінет Міністрів України постановив погодитися з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі експериментальний проект) (пункт 1 Постанови №153).
Підпунктом 1 п. 3 постанови КМУ №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до п. 4 постанови КМУ №153 в редакції станом на 08.04.2025 та на 07.08.2025 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
В подальшому, 07.08.2025 до Постанови № 153 внесено зміни згідно Постанови КМУ № 942 від 30.07.2025, та викладено пункт 4 в наступній редакції:
"Установити, що:
громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу молодший лейтенант;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання."
Отже, абзац 2 пункту 4 Постанови КМУ №153, встановлює п`ять обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме:
1) приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;
2) вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою №153 (13 лютого 2025 року) до 25 років;
3) факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. №64;
4) фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою;
5) (абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач належить до осіб рядового складу Збройних Сил України (солдат), уклав контракт про проходження військовій служби під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, у віці 22 років. Отже, позивач відповідає критеріям абз.2 п.4 Постанови №153 у частині складу військовослужбовців та віку на момент призову. Ці обставини відповідачем не заперечуються.
Відомостей про притягнення позивача до кримінальної відповідальності, дворазове або більше притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення чи до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, строк дії стягнень за які не закінчився, матеріали справи не містять; на такі обставини відповідач не посилається у відзиві. Відтак, підстав для застосування абз.5 п.4 Постанови №153 суд не встановив.
На дату звернення із рапортом проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Разом з тим, у довідці Військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2026 №1887/116/5/247 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України міститься інформація про те, що у певні періоди служби із 14.05.2025 по 28.01.2026 ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с. 21-23).
У довідці Військової частини НОМЕР_2 від 19.03.2026 №84/в, довідці Військової частини НОМЕР_3 від 11.03.2026 №627/544 (а.с. 38) та у довідці Військової частини НОМЕР_4 від 05.03.2026 №413, які є додатами 1 до доручення Міністра оборони України №5601/уд від 26.09.2025) про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин відсутня інформація про участь ОСОБА_1 у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутня інформація про отримання травм чи перебування у полоні (а.с. 39, 40).
Отже, наданими до суду довідками підтверджується відсутність доказів, що позивач у період до 13.02.2025 брав безпосередню участь у бойових діях у районах ведення бойових (воєнних) дій, що не відповідає умовам (критеріям) для виплати одноразової грошової винагороди ОСОБА_1 ..
Суд наголошує, що для виникнення у особи права на одноразову грошову виплату, передбачену пунктом 4 Постанови №153, така особа має відповідати обов`язковим умовам (критеріям) для виплати одноразової грошової винагороди.
З огляду на встановлені обставини, що підтверджуються належними доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

09.09.26