ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
10.09.2026 | Справа № 910/4974/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) матеріали господарської справи
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"
до Приватного акціонерного товариство "ДТЕК Київські електромережі"
про стягнення 5 804,10 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" (далі - позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариство "ДТЕК Київські електромережі" (далі - відповідач) про стягнення 5 804,10 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.06.2023 працівник відповідача ОСОБА_1 (далі - Винуватець), керуючи транспортним засобом "СКС", державний номерний знак " НОМЕР_1 ", допустив зіткнення з транспортним засобом "РЕНО", державний номерний знак " НОМЕР_2 ". При цьому страховою компанією відповідача позивачу відшкодовано 32 316,06 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва 11.05.2026 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), а також встановлено учасникам справи строки для вчинення процесуальних дій.
27.05.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
04.06.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій також міститься клопотання про витребування у ПрАТ "СК "ЄВРОІНС" копій документів, що підтверджують проведення доплати у розмірі 3 383,00 грн, а саме: копій платіжного доручення та страхового акту.
05.06.2026 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких також міститься заперечення на клопотання позивача про витребування доказів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2026 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування документів.
Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції, відключення електричної енергії, оголошенням повітряних тривог інших негативних наслідків) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.
Від учасників справи не надходило клопотань про розгляд даної справи з повідомленням викликом представників сторін.
Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.03.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та ТОВ «ОТП Лізінг» (далі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3001/283/026001077 далі - Договір страхування).
Предметом даного Договору страхування були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «РЕНО», державний номерний знак « НОМЕР_3 ».
Відповідно до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.
21.06.2023 ОСОБА_1 (далі - Винуватець), що є працівником Відповідача, керуючи транспортним засобом «СКС», державний номерний знак « НОМЕР_1 » допустив зіткнення з транспортним засобом «РЕНО», державний номерний знак « НОМЕР_2 ». Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 14.07.2023 у справі № 756/7539/23 ОСОБА_1 (працівника відповідача) було визнано винним у адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
У подальшому до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів складено страхові акти №: G-13801-1 на суму 34 737,16 грн та № G-13801-2 на суму 3 383,00 грн, загалом 38 120,16 грн.
Також вартість відновлювального ремонту підтверджується рахунком-фактурою № ВР-0001189 від 20.06.2023 на суму 34 737,16 грн, замовленням на обслуговування № 9113296 від 03.10.2023 на суму 3 383,00 грн, які були оплачені страхувальником позивача відповідно до платіжних інструкцій № 46374 від 31.10.2023 та № 24350 від 26.06.2023.
Позивач, у свою чергу, відшкодував страхувальнику 38 120,16 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 13781 від 08.11.2023 на суму 3 383,00 грн та № 51535 від 07.07.2023 на суму 34 737,16 грн.
При цьому, як вказує позивач у заявах по суті, страховиком відповідача (ПрАТ "СК Євроінс") відшкодовано позивачу 32 316,06 грн, водночас, надано страховий акт та платіжну інструкцію на суму 29 227,96 грн.
Проте, у відповіді на відзив вказано, що позивачу не вдалося витребувати у ПрАТ "СК Євроінс" документи про доплату 3 383,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 5 804,10 грн як різницю між виплаченим позивачу страховиком відповідача страховим відшкодуванням та фактично понесеними позивачем витратами.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказав, що позивачем зазначено про те, що останньому відшкодовано 113 566,51 грн страхового відшкодування без підтвердження (надання) доказів такої оплати. Крім того, у вимозі ПрАТ «СК «Універсальна» було зазначено суму 8 892,20 грн, тобто абсолютно іншу, ніж сума позовних вимог у даній справі в розмірі 5 804,10 грн, яку повинне, на переконання позивача, сплатити ПРАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» за відшкодування заподіяних збитків у розмірі невідшкодованої шкоди. При цьому, як розрахована сума 5 804,10 грн, достеменно невідомо.
Оцінивши подані учасниками справи докази, суд зазначає наступне.
Стаття 993 Цивільного кодексу України передбачає, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як визначено ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП 21.06.2023 підтверджується постановою Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/7539/23 від 14.07.2023, якою вказану особу притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідачем під час розгляду даної справи не спростовано того факту, що ОСОБА_1 є (був) працівником відповідача та 21.06.2023 виконував службові обов`язки. 
Судом під час розгляду даної справи врахований висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц, відповідно до якого у випадку, якщо роботодавець є власником автомобіля (чи орендарем) та передав у користування своєму водієві (який має трудовий чи інший договір з роботодавцем) транспортний засіб для виконання останнім трудових обов`язків, то за шкоду, завдану потерпілому, повинен відповідати саме роботодавець. 
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду № 462/970/18 від 16.12.2020; № 760/28302/18 від 25.11.2020; № 133/1238/17 від 02.11.2020 року; № 213/994/16-ц від 16.04.2020.
Суд бере до уваги посилання відповідача на те, що, як вказано позивачем у позові, останньому було відшкодовано страхове відшкодування у розмірі 113 566,51 грн, поряд з цим, це очевидна технічна описка, оскільки позивачем також вказано, що йому відшкодовано страхове відшкодування у розмірі 32 316,06 грн.
Суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що достеменно невідомо як розрахована заявлена до стягнення сума у розмірі 5 804,10 грн, оскільки математичний розрахунок сплачених позивачем коштів (38 120,16 грн) за мінусом виплаченого позивачу страховиком відповідача страховим відшкодуванням (32 316,06 грн) і є різницею у розмірі заявленої до стягнення суми - 5 804,10 грн.
Навіть відсутність у матеріалах справи доказів сплати страховиком відповідача позивачу грошових коштів у розмірі 3 383,00 грн не впливає на висновки суду під час розгляду даної справи, оскільки позивачем вказано, що виплата здійснена у розмірі 32 316,06 грн, у той час як документально підтверджено виплату меншої суми (29 227,96 грн), тобто позивач не заявляє до стягнення більшу суму 8 892,20 грн (38 120,16 - 29 227,96).
Під час розгляду даної справи суду не надано доказів відшкодування позивачу грошових коштів у розмірі 5 804,10 грн, зважаючи на що суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в розмірі 2 662,40 грн.
Судом врахував, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 328,00 грн.
Проте, звернення до суду з позовом здійснено в електронній формі, тому до ставки судового збору мав застосовуватись понижений коефіцієнт 0,8.
Крім того, позивач просить покласти на відповідача витрати на правчниу допомогу у розмірі 1 000,00 грн.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частин 1, 2 ч. 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
За змістом ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано копії наступних документів:
- договір № 15/01/25 від 15.01.2025, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднання «ІНС.ЛОУ ГРУП»;
- додаткову угоду № 15 від 06.04.2025;
- додаток № 1 до додаткової угоди.
Додатком № 1 позивачем та об`єднанням погоджено, що гонорар у справі про стягнення 5 804,10 грн становить 1 000,00 грн.
Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката/адвокатського об`єднання з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката/адвокатського об`єднання та його клієнта.
Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару до відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом з тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
На предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Під час розгляду справи відповідачем не подано заперечень щодо витрат позивача на правничу допомогу.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимогу позивача про покладання на відповідача правової допомоги у розмірі 1 000,00 грн обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 123, 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариство "ДТЕК Київські електромережі" (04080, Україна, місто Київ, вулиця Новокостянтинівська, будинок 20, код 41946011) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 9, код 20113829) грошові кошти у розмірі 5 804,10 грн (п`ять тисяч вісімсот чотири грн 10 коп.), 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн 40 коп.) судового збору, 1 000,00 грн (одну тисячу грн 00 коп.) витрат на правничу допомогу. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 11.09.2026.

Суддя О.Г. Удалова