Справа № 387/1193/26
Номер провадження по справі 2-а/387/19/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд, Кіровоградської області, в складі:

Головуючого судді   Майстер І. П. 
за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши в письмовому провадженні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області адміністративну справу за ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому зазначив, що 03 липня 2026 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 (селище Добровеличківка) Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Берневеком Д.В. винесено постанову серії ЕНА № 7482965 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною першою статті 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Позивач із зазначеною постановою не погоджується, вважає її протиправною та такою, що винесена без належного встановлення обставин справи, у зв`язку з чим просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 7482965 від 03 липня 2026 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до статті 262 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі розгляду справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Представник Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про розгляд справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити.
У відзиві відповідач посилається на правомірність оскаржуваної постанови та зазначає, що постанову винесено уповноваженою посадовою особою в межах наданих законом повноважень та з дотриманням вимог законодавства. Відповідач вважає, що встановлені під час розгляду справи обставини свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Інших заяв чи клопотань від учасників справи до суду не надходило.
Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі обставини.
Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7482965 від 03 липня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 03 липня 2026 року о 10 годині 32 хвилини 35 секунд у селищі Добровеличківка по вул. Челюскінців, 94 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого був відсутній задній склоочисник, чим, на думку поліцейського, порушено пункт 31.4.7 Правил дорожнього руху України.
Вказані дії поліцейським кваліфіковано як порушення пункту 31.4.7 Правил дорожнього руху України та як адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 121 КУпАП.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, розсудливо та пропорційно.
Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Відповідно до частини першої статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, тягне за собою накладення адміністративного стягнення.
Пунктом 31.4 Правил дорожнього руху України встановлено перелік технічних несправностей і невідповідностей, за наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів. Підпунктом 31.4.7 цього пункту визначено перелік інших технічних несправностей та невідповідностей вимогам, за наявності яких експлуатація транспортних засобів забороняється.
Разом з тим суд звертає увагу, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови поліцейським встановлено саме факт відсутності у транспортному засобі заднього склоочисника. При цьому в постанові не зазначено, яку саме норму підпункту 31.4.7 Правил дорожнього руху України порушено, а наведена в ній обставина щодо відсутності заднього склоочисника не відповідає жодному з перелічених у пункті 31.4.7 ПДР України випадків.
Зокрема, підпункт 31.4.7 «а» ПДР України стосується відсутності передбачених конструкцією транспортного засобу стекол або дзеркал заднього виду, а не склоочисників. Інші підпункти пункту 31.4.7 ПДР України також не передбачають заборони експлуатації транспортного засобу виключно у зв`язку з відсутністю заднього склоочисника.
Отже, сама по собі зазначена в оскаржуваній постанові обставина щодо відсутності заднього склоочисника не підтверджує порушення саме пункту 31.4.7 ПДР України та не свідчить про наявність передбаченої частиною першою статті 121 КУпАП технічної несправності, з якою відповідно до встановлених правил експлуатація транспортного засобу забороняється.
При цьому суд не приймає до уваги посилання на пункт 31.4.4 ПДР України, оскільки в оскаржуваній постанові позивачу інкриміновано порушення саме пункту 31.4.7 ПДР України, а зміна правової підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності судом не може підміняти діяльність органу, який виніс оскаржувану постанову.
Крім того, зі змісту наданих суду матеріалів не вбачається належних та достатніх доказів, які б підтверджували встановлені в постанові обставини. Зокрема, відповідачем не надано відеозапису чи інших об`єктивних матеріалів, за допомогою яких можна було б перевірити факт наявності саме тієї технічної несправності, яка зазначена в постанові, а також її відповідність вимогам Правил дорожнього руху України.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються, зокрема, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність особи в його вчиненні.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови встановлення події адміністративного правопорушення, складу такого правопорушення та вини особи у його вчиненні, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами.
Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що поліцейським було оцінено всі обставини справи, оскільки відповідно до частини другої статті 77 КАС України саме на відповідача покладається обов`язок довести правомірність оскаржуваної постанови.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність постанови серії ЕНА № 7482965 від 03 липня 2026 року та наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова – скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1331,20 гривень.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241–246, 250, 262, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити повністю.
Скасувати постанову серії ЕНА № 7482965 від 03 липня 2026 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень, а справу про адміністративне правопорушення – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок.
Копію рішення суду надіслати учасникам справи для відома.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі розгляду справи в порядку письмового провадження – з дня складення повного судового рішення, у порядку та строки, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;
Відповідач: Головне управління національної поліції в Кіровоградської області ( ЄДРПОУ 40108709 Кіровоградська область м.Кропивницький, вул.Віктора Чміленка,41);

Суддя 
Добровеличківського районного суду 
Кіровоградської області Майстер І. П.