П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/30009/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.. Місце ухвалення рішення: м. Одеса 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду 20 квітня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 25.06.2025 р. № 155250035234 (від 25.06.2025 за № 25786/03-16) в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.08.1984 р. до 11.03.1986 р.; з 01.04.1986 р. до 03.04.1995 р. та з 04.04.1995 р. до 07.12.1998 р., згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.08.1984 р. до 11.03.1986 р.; з 01.04.1986 р. до 03.04.1995 р. та з 04.04.1995 р. до 07.12.1998 р., згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 22 березня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області із заявою від 17.06.2025 р. про призначення пенсії за віком. 25.06.2025 р. Головним управлінням ПФУ в Житомирській області, за принципом екстериторіальності, розглянуто заяву та прийнято рішення № 155250035234 про відмову у призначенні пенсії за віком. Підставою для відмови вказано: відсутність необхідного страхового стажу. При цьому, відповідачем не зараховано до страхового стажу періоди трудової діяльності періоди роботи з 01.08.1984 р. до 11.03.1986 р.; з 01.04.1986 до 03.04.1995 р. та з 04.04.1995 р. до 07.12.1998 р., згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 з огляду на недоліки заповнення трудової книжки. Вказує, що 27.06.1987 р. ОСОБА_2 одружилась та змінила прізвище на ОСОБА_1 , при цьому згідно архівної довідки № 1463-11.1-34 від 27.08.2025 наказом № 450 від 03.08.1988 р. змінено прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , тобто саме в серпні 1988 року співробітник кадрів РЕП № 5 Жовтневого району м.Одеси мав вчинити в трудовій книжці позивача відповідний напис, вказана самостійна юридична особа знаходиться в стадії припинення, проте вчинити запис в трудовій книжці не надається можливим через відсутність за зареєстрованою адресою членів Ліквідаційної комісії. Позивач вважає, що відсутність посилання чи неточних записів у трудовій книжці не може бути підставою для виключення спірних періодів роботи із трудового стажу позивачки, адже вона, як працівник, не може відповідати за правильність та повноту оформлення будь-яких документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення її конституційного права на соціальний захист. Позивач вважає свої права порушеними, а рішення відповідача протиправним, тому звернулась до суду з даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 25.06.2025 р. № 155250035234 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.08.1984 р. до 11.03.1986 р.; з 01.04.1986 до 03.04.1995 р. та з 04.04.1995 р. до 07.12.1998 р. та повторно розглянути заяву від 17.06.2025 р. про призначення пенсії за віком й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В своїй скарзі апелянт вказує, що записи, внесені до трудової книжки з порушенням вимог Інструкції, до страхового стажу не враховуються. За результатами розгляду документів Позивача, доданих до заяви про призначення пенсії, до страхового стажу не зараховано всі періоди роботи, відповідно до трудової книжки від НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки внесено зміну прізвища ОСОБА_3 , які не завірені належним чином, а також відсутні дата заповнення трудової книжки.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.06.2025 р. звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності, заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, рішенням якого від 25.06.2025 р. № 155250035234 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком з огляду на відсутність необхідного страхового стажу. 
Страховий стаж позивача становить 20 років 11 місяців 3 дні. 
За результатом розгляду документів долучених до заяви, до страхового стажу не зараховано: всі періоди роботи, відповідно до трудової книжки від НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки внесено зміну прізвища ОСОБА_3 , які не завірені належним чином. Особою не надано свідоцтво про шлюб або Витяг з державного реєстру РАЦС громадян. До заяви про призначення пенсії надано актовий запис про шлюб (Дія) без QR - коду. Інші документи передбачені пунктами 3, 26 Порядку № 637, відсутні. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб до страхового стажу враховано всі періоди трудової діяльності.
Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 на стр.1 у графі прізвище містить виправлення: прізвище " ОСОБА_4 " закреслено, поруч написано прізвище " ОСОБА_5 ". 
Також ця трудова книжка містить наступні записи щодо спірних періодів трудової діяльності: 
з 01.08.1984 р. до 11.03.1986 р. на посаді інструктора в Профкомі "ВО "РЕОМ";
з 01.04.1986 р. до 03.04.1995 р. на посаді інструктора двірника в ЖЕУ-15 ЖЕО Жовтневого району;
з 04.04.1995 р. до 07.12.1998 р. на посаді оператора АЗС в СП "АТАВ ЛТД".
Звісно актового запису про шлюб, генерованого через Єдиний портал державних послуг Дія від 17.06.2025 р., ідентифікатор запиту 00029389059, 27.06.1987 р. позивач уклала шлюб з ОСОБА_6 . 
За архівною довідкою Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 27.08.2025 р. № 1463-11.1.-34, ОСОБА_7 (так в документах) працювала в Ремонтно-експлуатаційному підприємстві № 5 Жовтневого району м.Одеси, зокрема, з 01.04.1986 р. ОСОБА_2 прийнята двірником ЖЕУ-15 ЖЕО Жовтневого району; за наказом № 450 від 03.08.1988 р. ОСОБА_2 змінено прізвище на ОСОБА_1 . 
Вважаючи оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що трудова книжка позивача містить записи про трудову діяльність позивача в періоди роботи з 01.08.1984 р. до 11.03.1986 р.; з 01.04.1986 до 03.04.1995 р. та з 04.04.1995 р. до 07.12.1998 р., які акуратно виконані, завірені печатками, а також відображають підстави для їхнього внесення, не зарахування періоду роботи з 01.08.1984 р. до 11.03.1986 р.; з 01.04.1986 до 03.04.1995 р. та з 04.04.1995 р. до 07.12.1998 р. з огляду на не належне засвідчення зміни прізвища, свідчить про надмірний формалізм відповідача, який жодним чином не співмірний із соціальними правами особи.
При цьому вказав, що, оскільки спірне рішення по суті питання за принципом екстериторіальності розгляду заяв приймалось ГУ ПФУ в Житомирській області, як органом, до виключних повноважень якого належить призначення пенсії заявника, то суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхованого стажу позивача періоди роботи з 01.08.1984 р. до 11.03.1986 р.; з 01.04.1986 до 03.04.1995 р. та з 04.04.1995 р. до 07.12.1998 р. та повторно розглянути заяву позивача від 17.06.2025 р. про призначення пенсії за віком й прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом № 1058-ІV.
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в ст. 24 Закону № 1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-ІV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Як встановлено ст.62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до ст.62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Пунктами 1, 2 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Відповідно до п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Як вбачається з рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області від 25.06.2025 р. за № 155250035234, відповідачем не зараховано трудову діяльність позивача до страхового стажу через те, що на титульній сторінці трудової книжки внесено зміну прізвища ОСОБА_3 , які не завірені належним чином.
Колегія суддів зазначає, що до трудової книжки позивача дійсно внесено зміни щодо її власника. Первинно зазначалося прізвище « ОСОБА_4 », яке в подальшому змінено на « ОСОБА_5 ». 
Вирішуючи питання чи підлягають спірні періоди трудової діяльності позивача до страхового стажу суд враховує, що порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (1984 рік), було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР, відповідно до п.1.1 глави 1 якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (п. 2.1 глави 2 Інструкції №162).
Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень чи заміни імені і по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта чи свідоцтва про народження (пункт 2.10 глави 2 Інструкції №162).
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.12 глави 2 Інструкції № 162).
Відповідно до цього ж пункту 2.12 Інструкції № 162 зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішньому боці обкладинки і засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Аналогічні вимоги передбачені також Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).
Так, за змістом пункту 2.13 Інструкції №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Разом з тим, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» установлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Зазначена норма свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
За висновком Верховного Суду у постанові від 06.03.2018 у справі №754/14989/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.
З огляду на наведене, такий недолік заповнення трудової книжки, як не завірений запис про зміну прізвища не може бути підставою для неврахування відповідних періодів трудової діяльності при обчисленні стажу роботи (до впровадження персоніфікованого обліку), оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.
Таким чином, аргументи відповідача про наявність недоліків у заповненні трудової книжки, як підставу для незарахування згідно із записами цієї трудової книжки до її страхового стажу періодів трудової діяльності, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії, на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV (до 01.01.2004), є необґрунтованими та безпідставними.
Крім того, відповідачем не доведено, що у трудовій книжці позивача наявні записи містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означених періодів роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні пенсії.
Крім того, в апеляційній скарзі апелянтом також вказано й про відсутність дати заповнення трудової книжки.
Так, пунктом 2.11 Інструкції № 162 в редакції, яка діяла на дату першого запису у трудовій книжці позивача, було передбачено, що першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (чи печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Дійсно, наявна у матеріалах справи копія першої (титульної) сторінки трудової книжки позивача НОМЕР_1 не містить дати заповнення, а лише підпис особи, відповідальної за видачу трудових книжок.
Однак, враховуючи, те що перший запис у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 зроблено 01.08.1984 року, то і дату заповнення трудової книжки відповідно п. 2.11 вищевказаної Інструкції можна вважати саме датою 01.08.1984 року.
У аспекті цього, апеляційний суд повторно наголошує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 23 квітня 2019 року у справі № 593/1452/16-а, від 30 вересня 2021 року у справі № 300/860/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.
Отже, такий недолік трудової книжки позивача як відсутність дати заповнення трудової книжки, є формальним, відповідальності за цей недолік позивач не несе та не може нести і він ніяк не впливає на можливість встановлення трудового стажу позивача.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків першої інстанції не спростовують, усім доводам надано належну правову оцінку в мотивувальній частині рішення, а тому рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду 20 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлений 07 липня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова