Справа № 1109/4615/12
Провадження № 1/390/1/23

ПОСТАНОВА
16.07.26 Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
громадського захисника - ОСОБА_4 ,
підсудного - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький кримінальну справу по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, освіта вища, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні суду перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України.
Підсудним  ОСОБА_5 заявлено відвід судді ОСОБА_1 у зв`язку з виникненням під час судового слідства нових обставин, які викликають об`єктивно обґрунтований сумнів у безсторонності суду. Заяву обґрунтовує тим, що даний відвід повторний, після того, як 11.06.2026 він заявив попередній відвід, у задоволенні якого суд відмовив. Даний відвід не повторює доводи, що слугували підставою для заявлення попереднього відводу. Підсудний зазначає, що під час дослідження письмових матеріалів справи, суд дійшов до дослідження протоколу допиту свідка ОСОБА_6 , проти чого підсудний заперечував. Його заперечення ґрунтувалися на тому, що вказаного свідка суд не допитував, сторона захисту не мала можливості ставити їй запитання, обставини надання свідком показів на досудовому слідстві не з`ясовані. Причини неможливості явки свідка до суду не з`ясовані. Об`єктивна неможливість явки свідка до суду не встановлені, вжиті заходи щодо для встановлення місцезнаходження та забезпечення явки цього свідка до суду – не повідомлені. Посилання прокурора на неможливість знайдення свідка не підтверджує об`єктивної неможливості явки свідка в судове засідання. До ухвалення рішення щодо оголошення протоколу допиту свідка, має передувати з`ясування наступних обставин виклику свідка за встановленою адресою, отримання свідком повістки, застосування приводу до свідка, вжиті заходи органами поліції щодо встановлення її місцезнаходження, зокрема наявними рапортами працівника поліції чи іншими офіційними документами, перевіркою зареєстрованого та фактичного місця проживання свідка, контактні дані та інші доступні відомості, постійність неможливості чи мінливість причин неявки свідка, а також не з`ясовано можливість допиту свідка у інший спосіб з дотриманням права сторони захисту поставити свої запитання. Підстава для відводу полягає у сукупності процесуальних обставин, які створюють у підсудного сумнів у збереженні судом рівної процесуальної дистанції, як від сторони обвинувачення, так і від сторони захисту. Окремо підсудний зазначив про зміну порядку дослідження доказів через неможливість допиту свідків, зокрема свідка ОСОБА_6 . Фактично сторона обвинувачення компенсує неможливість забезпечення явки свідків до суду оголошенням протоколів їх допиту під час досудового слідства, що перешкоджає стороні захисту перевірити такі покази. Крім того, у підсудного виникли розбіжності із захисником - адвокатом щодо стратегії захисту, зокрема у питанні дослідженні доказів по справі, що для підсудного є принциповим. Розуміючи, що це не є самостійною підставою для відводу, проте оцінюється підсудним з погляду забезпечення судом реального права на захист. Сукупність вищенаведених обставин викликає у підсудного сумнів у безсторонності суду.
В судовому засіданні підсудний заявлений відвід підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у заяві.
Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви про відвід, оскільки вважає його необґрунтованим.
Суд, дослідивши обґрунтування заявленого відводу, заслухавши підсудного та прокурора, приходить до наступних висновків.
Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу, основною метою якого є недопущення вирішення справи упередженим судом. Підстави для відводу судді, прямо передбачені ст.54 КПК України можуть мати суб`єктивний чи об`єктивний характер.
Згідно з ст. 54 КПК України (в ред. 1960 року) суддя не може брати участі в розгляді кримінальної справи: якщо він є потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем або родичем кого-небудь з них, а також родичем слідчого, особи, яка провадила дізнання, обвинувача або обвинуваченого; якщо він брав участь у даній справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, особа, яка провадила дізнання, слідчий, обвинувач, захисник або представник інтересів потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він під час досудового розслідування справи вирішував питання щодо проведення обшуку, виїмки, огляду, обрання, зміни чи скасування запобіжних заходів, продовження строків тримання під вартою, або розглядав скарги на затримання чи на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи або закриття справи; якщо він під час досудового розслідування справи розглядав питання про усунення захисника в порядку, передбаченому статтею 61-1 цього Кодексу; якщо він особисто або його родичі заінтересовані в результатах справи; при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 16-2 цього Кодексу. У складі суду, що розглядає кримінальну справу, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Відповідно до статті 55 КПК України (в ред. 1960 року) суддя, який брав участь у розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в апеляційному чи касаційному порядку, а так само брати участь в новому розгляді справи в суді першої інстанції в разі скасування вироку або ухвали про закриття справи, поставлених з його участю. Суддя, який брав участь у розгляді справи в апеляційному порядку, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої інстанції або в касаційному порядку, а так само в новому розгляді справи в касаційній інстанції після скасування ухвали, постановленої з його участю. Суддя, який брав участь у розгляді справи в касаційному порядку, не може брати участі в розгляді тієї ж справи в суді першої інстанції і в апеляційному порядку, а так само в повторному розгляді справи в касаційному порядку, якщо постанову (ухвалу), винесену з його участю, скасовано. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в перегляді цієї справи за нововиявленими обставинами та перегляді справи Верховним Судом України.
Розглядаючи заяву підсудного про відвід судді, суд вважає необхідним застосувати положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права, згідно ст.9 Конституції України.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Практикою Європейського суду з прав людини питання критеріїв оцінювання неупередженості судді визначено, що дії судді можуть не лише спричинити об`єктивну підозру незалежного наглядача стосовно безсторонності, але також стосуватись питання персональних переконань судді. Зокрема у справі Мікалефф проти Мальти (§ 98) зазначено, що навіть прояви неупередженості мають значення, іншими словами, «правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись». Кожний суддя стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості повинен відмовитись від розгляду справи.
При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», для виникнення таких сумнівів має значення саме «зовнішня сторона», а не тільки поведінка самого судді: «Навіть зовнішні прояви правосуддя можуть мати певну важливість, або, іншими словами, «правосуддя не тільки має відбутися, має бути видно, що воно відбулося». При цьому Європейський суд з прав людини посилається на свою ж практику, зокрема на п.26 рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії», від 26 жовтня 1984 року, а у своїх висновках у справах «Веттштайн проти Швейцарії», і «Кастільо Альгар проти Іспанії» наголошено на тому, що суди в демократичному суспільстві «повинні вселяти громадськості довіру».
Суд виходить з того, що у цьому випадку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.
Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.
Право на справедливий суд насамперед повинне забезпечуватись безсторонністю судді. Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Визначення належного та безстороннього суду є первинним щодо вчинення процесуальних дій у справі (пункти 183,184 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.11.2021 у справі №11-202сап21).
Згідно з пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Питання упередженості суду розглядається з позиції об`єктивного спостерігача, який повинен мати обґрунтовані підстави вважати, що суд може не дотриматися принципу неупередженості. 
Як вбачається зі матеріалів справи, даний відвід підсудний заявив після того, як суд відмовив у задоволенні заяви підсудного про відвід 31.03.2026, за відсутності ґрунтовних підстав для задоволення заяви. 
Обґрунтування заяви про відвід від 15.06.2026 різняться, проте суд, надаючи оцінку мотивам заяви, відносить їх виключно до незгоди підсудного з процесуальними рішеннями головуючого судді у справі, що окремо не може бути самостійною підставою для відводу судді. 
У той же час суд не знаходить підстав віднести повторність заявлення відводу до ознак зловживання правом, оскільки в його обґрунтування наведені інші мотиви. 
Таким чином, доводи підсудного в клопотанні про відвід судді у контексті стороннього спостерігача, хоча і не доводить упередженість суду щодо підсудного чи розгляду даної кримінальної справи загалом, водночас, ураховуючи вищевикладене, беручи до уваги активну процесуальну поведінку підсудного, зважаючи на усталені міжнародні стандарти щодо об`єктивності та безсторонності суду, з метою уникнення будь-яких сумнівів у учасників судового процесу та громадськості щодо неупередженості судді та забезпечення довіри до судової влади в Україні, подальшого дотримання справедливого балансу між забезпеченням авторитету суду та захистом права підсудного на справедливий судовий розгляд справ за його участю, на підставі п.4 ч.1 ст.54 КПК України (в ред.1960 р.) заявлений по справі відвід підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 54, 55, 57 КПК України (ред. 1960 р.),

ПОСТАНОВИВ:
Заяву підсудного  ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_1 у кримінальній справі № 1109/4615/12 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, - задовольнити.
Кримінальну справу № 1109/4615/12 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.190, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, - передати до відділу документообігу та організаційного забезпечення Кропивницького районного суду Кіровоградської області для визначення іншого головуючого судді, відповідно до вимог статті 35 КПК України.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя             ОСОБА_1