Справа № 736/523/26 	Головуючий у 1 інстанції Пархомчук Т. В. 	
Провадження № 33/4823/560/26 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року 	місто Чернігів	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду Гусач О.М., 

за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 665 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив місцевий суд, ОСОБА_1 , 05 березня 2026 року, о 20 год. 26 хв., по вул. Галини Костюк, 32, у м. Корюківка, керував транспортним засобом ВАЗ 210994, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Мотивує тим, що судовий розгляд проведено судом першої інстанції без його участі, фактично суд перебрав на себе функції обвинувачення та здійснив порушення права на захист.
Зазначає, 05.03.2026, о 20 год. 26 хв. по вул. Галини Костюк, у м. Корюківка, він дійсно керував транспортним засобом ВАЗ 210994, державний номерний знак НОМЕР_1 , але у нього були відсутні будь-які ознаки алкогольного сп`яніння, бо алкогольних напоїв він не вживав і не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
Звертає увагу на те, що надані як доказ працівниками поліції відеозаписи, не є безперервними, жоден файл не підписаний електронним підписом, не відомо на якому пристрої ці записи здійснювалися, а тому їх не можна вважати належними та допустимими доказами у справі.
Вказує, що в матеріалах справи знаходиться направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.03.2026. Однак, вказаний документ йому вручений не був і при перегляді відеозапису мова про нього не йшла, від огляду у медичному закладі він не відмовлявся, що ставить під сумнів дії працівників поліції, щодо їх об`єктивності та неупередженості.
Поліцейськими, під час збору доказів у справі про адміністративне правопорушення не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її з викладених у ній підстав.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
За змістом ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови.
У свою чергу, ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке належним чином мотивоване, а тому з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкція), затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 607216 від 05.03.2026, в якому зафіксовано факт протиправних дій та виявлені у водія явні ознаки алкогольного сп`яніння, які зумовили законну вимогу поліцейського, спрямовану до водія, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; інформацією, яка розміщена на CD диску, на якому детально зафіксовано обставини, за яких було запропоновано особі пройти огляд на виявлення стану сп`яніння та причини відмови від його проходження /посилання на вказаний відеозапис міститься в протоколі/.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції, зміст якого підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та висновки місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Із переглянутих апеляційним судом відеозаписів, вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль ВАЗ 210994, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Під час спілкування, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; тремтіння пальців рук. На пропозицію працівників поліції пройти огляд за допомого газоаналізатора або у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Поліцейський роз`яснив, що відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, якщо особа відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, то він має право складати щодо такої особи протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд, на що він відмовлявся. Після чого працівниками поліції йому було роз`яснено, що його дії вони розцінюють як ухилення та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, після чого вони розпочали оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. 
Згідно з відеозаписами вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а дії ОСОБА_1 були такими, що спрямовані на ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння.
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.
Так, відповідно до Інструкції МВС та МОЗ № 1452/735, основними ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з рота, порушення координації рухів та мови, тремтіння пальців, зміна кольору шкіри та неадекватна поведінка.
Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки алкогольного сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
З вказаних норм випливає, що вимогу водієві пройти огляд на стан сп`яніння можливо висунути лише у випадку, коли поліцейським встановлено наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, про що він повинен повідомити водія, і лише після цього поліцейський висуває вимогу водієві пройти огляд на стан будь-якого сп`яніння, що і було зроблено поліцейським у даному випадку.
Виявлення ознак сп`яніння є прерогативою саме поліцейського, який, у разі встановлення таких, висуває водієві вимогу пройти медичний огляд.
З відеозапису вбачається, що поведінка водія ОСОБА_1 давала підстави для підозри, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Після чого, поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 , що у нього виявлені ознаки сп`яніння та запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або прослідувати в медичний заклад для проходження огляду.
Таким чином, твердження ОСОБА_1 , що у нього були відсутні будь – які ознаки алкогольного сп`яніння, є безпідставними.
Посилання ОСОБА_1 на те, що від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не відмовлявся, не заслуговує на увагу, оскільки його поведінка свідчить про протилежне, а саме про те, що ОСОБА_1 на неодноразові вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер або у медичному закладі ухилявся від його проходження. Такі дії працівником патрульної поліції правильно розцінені, як відмова водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, поліцейські роз`яснювали йому наслідки такої відмови.
Судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.
Так, дійсно направлення на огляд ОСОБА_1 до медичного закладу не вручалося останньому і мова про нього не йшла, оскільки за змістом Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, та додатків до неї, в тому числі зразка направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, воно виписується поліцейським, який супроводжує водія на огляд виключно для лікаря медичного закладу, а не задля самостійного проходження огляду водієм, а тому не видача його водію, або не складання взагалі, або не надання на підпис ніяким чином не впливає на правильність судового рішення.
Аргументи ОСОБА_1 що відеозапис не є безперервним та не відомо на якому пристрої ці записи здійснювалися, не беруться до уваги судом виходячи з наступного. Хоч наявні в матеріалах справи відеозаписи є фрагментарними, водночас вони є послідовними, не містять будь-яких ознак монтажу, на них зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. Більше того, номер технічного засобу відеозапису зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме 0046.
Отже, твердження ОСОБА_1 про те, що запис не був безперервним та не відомо на якому пристрої ці записи здійснювалися, є безпідставними, суперечить наявному у справі запису з місця події та запису у протоколі про адміністративне правопорушення.
Використаний засіб відеофіксації для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія, є включеним з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції і є самостійним доказом у розумінні статті 251 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про не роз`яснення працівниками поліції йому його процесуальних прав, є непереконливими та спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, у якому міститься відмітка про те, що останньому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та стоїть підпис ОСОБА_1 .
Посилання ОСОБА_1 на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції були порушені його права, оскільки розгляд справи було здійснено без його участі, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, оскільки ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, участь у розгляді яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ст. 130 КУпАП до цього переліку не входить.
Твердження апелянта про те, що під час розгляду даної справи судом не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і не доводять наявність в його діях складу вчинених правопорушень, повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
Доводи ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та були підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи ОСОБА_1 , ступеня його вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.
Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення , - 

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2026 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернігівського апеляційного суду	О. М. Гусач