КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2026 року м. Київ № 320/54985/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та скасування постанови,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:
визнати неправомірними дії щодо винесення постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 від 04.10.2024;
скасувати постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 від 04.10.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідач безпідставно наклав арешт на кошти боржника у виконавчому провадженні, при цьому, на підставі даної постанови у позивача банком заблокована зарплатна картка. Позивач є військовослужбовцем. Вимог від головного державного виконавця стосовно заборгованості по аліментам не отримував, як і розрахунків по заборгованості. Також, з даної постанови не зрозуміло з чого виникла заборгованість, при цьому, є незрозумілим чому державний виконавець не забезпечує реальне виконання виконавчого документа через бухгалтерію військової частини, а вважає за необхідність застосувати арешт коштів боржника.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
Відповідач своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
На підставі наведеного, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавчий лист № 754/2386/19, виданий 24.05.2019 Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не більше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.02.2019 до досягнення дитиною повноліття.
04.10.2024 постановою головного державного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 для забезпечення реального виконання виконавчого документа, накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів, що містяться на рахунках, що мають спеціальних режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми стягнення 67429,03 грн.
Згідно даних з Автоматизованою системою виконавчих проваджень (далі - АСВП), станом на дату прийняття судом рішення в даній справі, виконавче провадження відкрито та триває. 
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Згідно норм ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404), звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Відповідно до ст. 73 Закону № 1404, стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.
Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.
Відповідно до норм ч. 3 ст. 52 Закону № 1404, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19.05.2020 у справі № 905/361/19 зазначено наступне: "Чинним законодавством не передбачено відкриття суб`єктами господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати (…). Рахунок боржника № (…) на кошти на якому державним виконавцем накладено арешт є поточним рахунком боржника (…) Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на які заборонено".
Таким чином, вирішуючи зазначений спір, суд в першу чергу констатує, що відповідач діяв на виконання наданих йому повноважень щодо примусового виконання виконавчого листа № 754/2386/19, виданий 24.05.2019 Деснянським районним судом міста Києва про: стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не більше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.02.2019 до досягнення дитиною повноліття.
При цьому, у відповідача наявні повноваження на накладення арешту та стягнення коштів з банківського рахунку боржника.
З приводу аргументів позивача про неможливість стягнення коштів з банківського рахунку, оскільки на нього перераховується виплата грошового забезпечення, суд зазначає, що статус військовослужбовця не звільняє від сплати аліментів, а неотримання довідки про заборгованість та необізнаність з наявною заборгованістю, не є самостійною підставою для скасування арешту, якщо виконавець діяв у межах закону. 
У контексті доводів позивача про необізнаність з наявністю заборгованості, суд зазначає про те, що державний виконавець зобов`язаний розраховувати заборгованість щомісяця, але неотримання її копії боржником (через проблеми з поштою або перебування на військовій службі) не скасовує факт наявності боргу, що може слугувати лише підставою для поновлення строків на оскарження дій виконавця. Однак, у даній справі питання наявності/відсутності боргу позивача по сплаті аліментів не є предметом даного спору, як і відсутні відповідні матеріали та довідки про заборгованість. 
Після відкриття виконавчого провадження, виконавець має право накладати арешт на майно і кошти боржника, у силу приписів Закону № 1404.
Також, у будь-якому випадку, обов`язок повідомляти про спеціальний режим банківського рахунку покладений на банківську установу та боржника. Позивачем не надано доказів того, що банківською установою або ним станом на дату прийняття постанови про арешт коштів, повідомлялось державного виконавця про спеціальний режим використання банківського рахунку, на який надходить виплата грошового забезпечення.
З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач мав право накладати арешт на кошти боржника у виконавчому провадженні, тому позовні вимоги про визнання неправомірними дії щодо винесення постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 від 04.10.2024, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та задоволенню не підлягають.
У частині позовних вимог про скасування постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 від 04.10.2024, суд звертає увагу на те, що до суду від позивача 10.12.2024 надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, до якої додано копія звіту про здійснення відрахування та виплати військовою частиною НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 26.11.2024 щодо ОСОБА_1 за постановою від 03.10.2024 ВП № НОМЕР_3 за період 01.07.2024 по 30.10.2024, а також копію заяви позивача до відповідача від 26.10.2024, в якій останній просив зняти арешт з рахунку, на який надходить грошове забезпечення, надати розрахунок по заборгованості аліментів та надати розрахунок стягнення аліментів за період з 15.02.2019 по 01.10.2024. До цієї заяви додано копію виписки з банку та довідки військової частини. 
Проте, як зауважує позивач, відповідачем дану заяву не було розглянуто, відповідь не надано, проте докази її надсилання долучено до матеріалів справи. Відповідачем також суду не було повідомлено про розгляд даної заяви позивача та прийняття рішення по суті її вимог.
Згідно з ч. ч. 2 та 4 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
З урахуванням встановлених під час розгляду даного спору обставин, суд вважає, що задля належного та ефективного захисту прав позивача, наявні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, шляхом зобов`язання відповідача розглянути питання про зняття арешту коштів у виконавчому провадженні, за заявою позивача від 26.10.2024.
Суд зауважує, що на момент винесення постанови (04.10.2024) виконавець діяв законно. Проте, з урахуванням обґрунтування позовної заяви, а також того, що позивач до суду надав докази того, що кошти вже утримуються через ВЧ НОМЕР_1 , тому з цього моменту подальше ігнорування заяви виконавцем та збереження арешту на зарплатну картку без розгляду документів, є протиправною бездіяльністю та порушує права позивача. 
Спосіб захисту прав у суді має бути таким, який дійсно відновлює порушене право, а не є формальним. Водночас, суд не може замість державного виконавця скасувати арешт, якщо виконавець не надавав оцінку довідці з військової частини та виписці з банку. 
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача від 26.10.2024 протиправною та зобов`язати державного виконавця розглянути документи позивача від 26.10.2024.
За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. 
Згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача, пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 9, 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,  
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та скасування постанови - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.10.2024 про зняття арешту/розблокування рахунку.
Зобов`язати Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.10.2024 про зняття арешту/розблокування рахунку.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.