Справа № 1-533-127-2012
1/171/21/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.26
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі: 
головуючого-судді: ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Апостолове кримінальну справу №58-23674 від 31.12.2009 за обвинуваченням ОСОБА_4 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 296 КК України (в редакції від 10.09.2009), 
В С Т А Н О В И В:
03.11.2009 року Мар`їнським міжрайонним прокурором порушено кримінальну справу №58-23674 за фактом хуліганства, а саме за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України (в редакції від 10.09.2009).
09.06.2010 року Мар`їнським міжрайонним прокурором порушено кримінальну справу №58-24313 за фактом заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, стосовно ОСОБА_4 .
З матеріалів кримінальної справи встановлено, що 22.10.2007 приблизно о 13.00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи на пасовищі СТОВ «Лан», що розташоване поблизу с. Успенівка Мар`їнського району Донецької області, діючи умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, в ході сварки, виниклої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс тілесні ушкодження пастуху СТОВ «Лан» ОСОБА_6 , який перебував на робочомумісці, шляхом нанесення йому множинних ударів кулаками в обличчя, ногами та пластмасовою палкою по голові та тулубу, в результаті чого спричинив припухлість м`яких тканин шкіри обличчя в області нижньої щелепи зліва, гостру черепно-мозкову травму, забій головного мозку, перелом піраміди скроневої кістки праворуч з розвитком ураження звукопровідного та звукосприймаючого апарату, стійкої туговухості на праве вухо, перефірічний парез правого лицевого нерву з вираженим порушенням міміки обличчя, що відноситься відповідно до висновку судово-медичної експертизи до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення.
Крім того, 25.10.2009 року близько 13.30 годин ОСОБА_4 , перебуваючи на території пасовища Успенівської сільської ради, що розташоване поблизу с. Успенівка, Мар`їнського району Донецької області, діючи умисно, безпричинно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи суспільний порядок та виражаючи явну зневагу до суспільства, з особливою зухвалістю наніс удар ногою в область живота ОСОБА_7 , яка перебувала на робочому місці та займалася випасанням коней та великої рогатої худоби, в результаті чого спричинив їй тупу травму живота з забоєм передньої черевної стінки, що відноситься згідно висновку судово-медичної експертизи до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я. Особлива зухвалість хуліганських дій ОСОБА_4 виразилась у порушенні громадського порядку, котре супроводжувалось насиллям, що потягло за собою спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , а також у порушені режиму її роботи. 
31.12.2009 Мар`їнським міжрайонним прокурором ОСОБА_8 затверджено обвинувальний висновок за ч.1 ст.296 КК України та цього ж дня кримінальну справу направлено до Мар`їнського районного суду Донецької області.
31.08.2010 ОСОБА_9 затверджено обвинувальний висновок за ч.1 ст.121 КК України та цього ж дня кримінальну справу направлено до Мар`їнського районного суду Донецької області. 
17.09.2010 постановою Мар`їнського районного суду Донецької області кримінальну справувідносно ОСОБА_4 по обвинуваченню за ч. 1 ст. 121 КК України та кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України об`єднано в одне провадження.
10.04.2020 постановою Мар`їнського районного суду Донецької області суду провадження по справі було зупинено до розшуку обвинуваченого, кримінальну справу зупинено.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 21.01.2025 №96/0/15-25 територіальну підсудність судових справ Мар`їнського районного суду Донецької області змінено з 03 лютого 2025 року шляхом її передачі до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 13.03.2026 кримінальна справа розподілена судді ОСОБА_1 
13.04.2026 на адресу суду надійшло клопотання прокурора Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінальної справи 58-23674 від 31.12.2009за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.121, ч.1 ст. 296 КК України (в редакції від 10.09.2009)у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. 
Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08.07.2026 провадження по розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст.121, ч.1 ст. 296 КК України відновлено.
Судом на обговорення поставлено питання про закриття кримінальної справи в порядку ст.49 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлене раніше клопотанням про закриття кримінальної справи в порядку ст.49 КК України, просила суд задовольнити її клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 , вказуючи на те, що підсудний обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121,ч.1 ст.296 КК України (в редакції від 10.09.2009).10.04.2020 ОСОБА_4 був оголошений у розшук, також посилаючись на ст.49 КК України та ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно якої особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло 15 років. 
Вислухавши думку прокурора, дослідивши наявні матеріали, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора за наступними підставами. 
Відповідно до пункту 11 Перехідних положень КПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених §3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». 
Пункт 5 ч.1 ст.7-1 КПК України (в редакції 1960 року) визначає закінчення строків давності як одну із підстав закриття судом провадження в кримінальній справі. 
Відповідно до ч.2 ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року) суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.
Відповідно до ч.1 ст.49 КК України (в редакції від 10.09.2009) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 
5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину. 
Як вбачається з ч.2 ст.49 КК України (в редакції від 10.09.2009) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. 
У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. 
Як вбачається з ч.3 ст.49 КК України (в редакції від 10.09.2009) перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин. 
Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 02.02.2023, за результатами розгляду справи №735/1121/20, визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. 
Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. 
В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним. Велика Палата вважає, що встановлені частиною другою статті 49 КК України загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. 
Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів. 
Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцяти років з моменту вчинення злочину), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення. Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 8 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України. 
При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Касаційного кримінального суду від 24.05.2018, за результатами розгляду справи №200/4664/14-к, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, суд не зобов`язаний встановлювати чи винний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення та чи підлягає він покаранню за його вчинення. 
Приписами ч.1 ст.248 КПК України (в редакції 1960 року) встановлено, що при наявності обставин, передбачених ст.6, ч.1 ст.7, ст.ст.7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом. 
З моменту скоєння ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст. 296 КК України минуло понад 16 років.
Закінчення вказаного строку відповідно до вимог ст.49 КК України, ст.ст.7-1, 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки в зв`язку з цим припиняються повноваження держави щодо кримінального переслідування такої особи. Водночас, судом перевірено обмеження застосування давності, передбачені в ч.ч.2-5 ст.49 КК України. 
Згідно ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу. 
Кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується ОСОБА_4 не відносяться до категорій кримінальних правопорушень, згаданих законодавцем у ч.4 та ч.5 ст.49 ККУкраїни. 
Суд вважає, що у даному випадку обставини вказаної кримінальної справи свідчать про можливість застосування норми-виключення із правила, враховуючи значний строк, який минув з часу вчинення правопорушень до дня судового розгляду. 
З моменту вчинення кримінального правопорушення і до теперішнього часу минуло більше 16 років, тобто минули загальні строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Підсудний ОСОБА_4 не з`являючись до суду з моменту перебування справи у суді, фактично ігноруючи не тільки правосуддя але й обставини, які можуть вплинути на його права та обов`язки, виявив не бажання розумно оцінити всі наслідки притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, що на думку суду, свідчить про небажання у будь-який спосіб вирішити вказану кримінальну справу. 
Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_4 не бажає спростування обвинувачення та реалізації свого права на захист, відмовляючись у такий спосіб від своїх прав, які передбачені і гарантовані КПК України (в редакції 1960 року), в тому числі і від права на розгляд стосовно нього справи у суді.
Враховуючи викладені обставини та встановлені факти, а також наведені вимоги КПК України (в редакції 1960 року) та КК України, висунуте обвинувачення, яке мало місце у 2009році, та ту обставину, що ОСОБА_4 більше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд вважає, що у цьому випадку можливо без шкоди для особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, провести розгляд кримінального провадження без її участі та закрити провадження у справі за встановлених підстав, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України, у зв`язку з чим клопотання прокурора про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 підлягає задоволенню. 
Керуючись ст.ст.12, 49 КК України, ст.ст.7-1 ч.1 п.5, 11-1, 28, 81, 93, 126, 248, 262, 282 КПК України (в редакції 1960 року), 
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів,передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 296 КК України(в редакції від 10.09.2009)- задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 296 КК України (в редакції від 10.09.2009) звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давностіна підставі ст.49 КК України. 
Кримінальну справу №58-23674 від 31.12.2009 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 296 КК України (в редакції від 10.09.2009) – закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року). 
На постанову протягом семи діб може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя         ОСОБА_1 

24.07.26