ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року справа №380/24380/25

Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Хоми О.П., 
з участю секретаря судового засідання Тварковської Я.А.,
з участю представників: позивача Романенка А.В., відповідача Ясниської В.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шольц-Транс» до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Шольц-Транс» (далі – позивач, ТзОВ «Шольц-Транс») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі – відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 38527/13-01-07-10 від 21.08.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю та невідповідністю нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки від 18.07.2025 № 32740/13-01-07-10/37072903, на підставі яких відповідачем 21.08.2025 прийнято податкове повідомлення-рішення № 38527/13-01-07-10. Відповідно до викладених в акті перевірки висновків контролюючого органу, позивачем порушено частину 3 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» по зовнішньоекономічному контракту від 26.08.2022 № P-R22G1540, укладеному з Hollmann International GmbH & Co. KG (Німеччина), щодо дати здійснення авансових платежів - 30.11.2022 та 01.12.2022. Не заперечуючи порушення строків, передбачених вказаним контрактом, стверджує про незаконність проведення документальної позапланової виїзної перевірки, оскільки жодного письмового запиту щодо необхідності надання пояснень та документів стосовно проведених розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 26.08.2022 № P R22G1540, від Головного управління ДПС у Львівській області на адресу Товариства не надходило. Вважає, що документальна позапланова виїзна перевірка відбулася лише на підставі вибіркових доказів, оскільки первинні бухгалтерські документи були вилучені під час обшуку, який відбувся 23.03.2023. Крім того, зазначив, що у зв`язку з накладенням слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва арешту на рахунки та кошти ТзОВ «Шольц-Транс», Товариство взагалі було позбавлено можливості провадити господарську діяльність, зокрема за контрактом від 26.08.2022 № P-R22G1540. Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у правомірності винесення податкового повідомлення-рішення від 21.08.2025 № 38527/13-01-07-10. Зазначає, що в ході проведеної ГУ ДПС у Львівській області перевірки, за наслідками якої складено акт від 18.07.2025 № 32740/13-01-07-10/37072903, відповідно до висновків якого встановлено порушення ТзОВ «Шольц-Транс» вимог частини першої статті 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» та постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», в результаті чого порушені терміни розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, відповідно до яких граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів з 30.11.2022 та 01.12.2022 становлять 180 календарних днів та прийнято спірне податкове повідомлення-рішення. Зазначає, що від ТзОВ «Шольц-Транс» 31.12.2024 надійшло клопотання (вх. № 83268/6) про зупинення даної документальної позапланової виїзної перевірки у зв`язку з вилученням первинних документів ГСУ СБ України у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження №22022000000000162 від 18.04.2022. ГУ ДПС у Львівській області скеровано запит до Служби безпеки України від 01.01.2025 № 14/5/13-01-07-10-12 про надання копій вилучених документів ТзОВ «Шольц-Транс» або забезпечення доступу до вилучених документів. Відповідь від Служби безпеки України на запит отримано 30.01.2025 (вх. №4180/5), у якій зазначено, що у ході обшуку 23.03.2023 жодні документи по зовнішньоекономічному імпортному контракту від 26.08.2022 № P-R22G1540 слідчими не вилучались та у розпорядженні органу досудового розслідування відсутні. В подальшому проведення перевірки було поновлено. Під час проведення перевірки ТзОВ «Шольц-Транс» використано такі копії документів: контракт від 26.08.2022 № P-R22G1540, укладений із Hollmann International GmbH & Co. KG (Німеччина); платіжні інструкції; виписка банку. Також використано інформацію, наявну в інформаційних ресурсах ГУ ДПС у Львівській області: ІКС «Податковий блок», АІС «Податки» обласного рівня, «ЄАІС Держмитслужби». Стверджує, що Товариством до перевірки не представлено довідки про підтвердження форс-мажорних обставин чи висновку на продовження термінів розрахунків. Просить відмовити в задоволенні позову. 
Позивачем подано відповідь на відзив, в якому він підтверджує свою позицію, яка є викладена у позовній заяві. Зазначив, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава). У відповідача не було підстав призначати документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Шольц-Транс» з питань дотримання вимог валютного законодавства по імпортному зовнішньоекономічному контракту від 26.08.2022 № P-R22G1540, дати здійснення авансових платежів - 30.11.2022, 01.12.2022, оскільки правовою підставою початку такої перевірки слугував підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України. Однак жодного письмового запиту щодо необхідності надання пояснень та документів стосовно проведених розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 26.08.2022 № P R22G1540, від Головного управління ДПС у Львівській області на адресу Товариства не надходило.
Ухвалою судді Москаля Р.М. від 22.12.2025 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі – КАС України), залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви.
Вимоги ухвали позивачем виконано.
Ухвалою судді Москаля Р.М. від 13.01.2026 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Позивачем 16.01.2026 (вх.№3732) подано клопотання про перехід справи до загального позовного провадження.
Позивачем 28.01.2026 (вх.№6948) подано клопотання про витребування доказів, яке судом не розглядалося, оскільки документи, які просив витребувати позивач, були добровільно надані відповідачем разом із відзивом на позовну заяву.
Відповідачем 29.01.2026 (вх.№7107) подано відзив на позовну заяву.
Позивачем 02.02.2026 (вх.№7841) подано відповідь на відзив та додаткові пояснення (вх.№8170).
Позивачем 23.02.2026 (вх.№14409) подано додаткові пояснення у справі.
Ухвалою від 02.03.2026 справу прийнято до провадження судді Хоми О.П., підготовче засідання призначено на 17.03.2026.
Позивачем 12.03.2026 (вх.№20452) подано заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим підготовче засідання, що призначено на 17.03.2026, відкладено до 31.03.2026.
Позивачем 24.03.2026 (вх.№23779) подано заяву про надання доступу до матеріалів справи та (вх.№23788) заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою від 25.03.2026 задоволено заяву позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
Судом у підготовчому засіданні 31.03.2026 оголошено перерву до 23.04.2026 у зв`язку із поданням додаткових пояснень позивачем.
Позивачем 21.04.2026 (вх. №33031) подано клопотання про долучення доказів.
Судом у підготовчому засіданні, що призначено на 23.04.2026, оголошено перерву до 05.05.2026 для надання позивачем перекладу долучених документів.
Позивачем 04.05.2026 (вх. №36961) подано клопотання про долучення доказів.
Судом у підготовчому засіданні 05.05.2026 оголошено перерву до 25.05.2026 для надання додаткових пояснень учасниками справи.
Ухвалою суду від 25.05.2026 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.06.2026 року о 11:30 год.
Судом у судовому засіданні, яке призначене на 09.06.2026, оголошено перерву до 23.06.2026 на стадії вступних промов. 
Суд у судовому засідання, яке призначено на 23.06.2026, дослідив письмові докази та оголосив перерву до 09.07.2026 для підготовки сторін до судових дебатів.
Суд у судовому засіданні, яке призначено на 09.07.2026, закінчив з`ясування обставин та перевірку їх доказами, заслухав дебати сторін та оголосив перерву для прийняття рішення, яке було проголошено цього ж числа.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
ТзОВ «Шольц-Транс» зареєстровано в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань із присвоєнням коду ЄДРПОУ 37072903. 
Між ТзОВ «Шольц-Транс» (Покупець) та фірмою-нерезидентом «Hollmann International GmbH & Co. KG» Німеччина (Продавець) укладено контракт № P-R22G1540 від 26.08.2022.
На виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 26.08.2022 № P-R22G1540, ТзОВ «Шольц-Транс» здійснено переказ коштів на валютний рахунок Hollmann International GmbH & Co. KG на суму 27000 євро, згідно із платіжними інструкціями:
- від 30.11.2022 на суму 15000 євро (АТ КБ «ПРИВАТБАНК», контракт від 26.08.2022 № P-R22G1540), граничний строк розрахунків за операціє імпорту настає 28.05.2023.
- від 01.12.2022 на суму 12000 євро (АТ КБ «ПРИВАТБАНК», контракт від 26.08.2022 № P-R22G1540), граничний строк розрахунків за операціє імпорту настає 29.05.2023.
Товар згідно із авансового платежу від 30.11.2022 на суму 15000 євро на територію України не надійшов. Кількість днів прострочення – 775.
Товар згідно із авансового платежу від 01.12.2022 на суму 12000 євро на територію України не надійшов. Кількість днів прострочення – 774.
ГУ ДПС у Львівській області з 30.12.2024 по 11.07.2025 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Шольц-Транс» з питань дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічному контракту від 26.08.2022 № P-R22G1540 (дата здійснення експортних операцій 30.11.2022 та 01.12.2022).
За результатами позапланової перевірки 18.07.2025 складено акт № 32740/13-01-07-10/37072903, відповідно до висновків якого, встановлено порушення ТзОВ «Шольц-Транс» вимог частини 3 статті 13 Закону України від 21.06.2018 №2473 «Про валюту і валютні операції» (із внесеними змінами) з урахуванням вимог пункту 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (із внесеними змінами), в результаті чого допущено порушення законодавчо встановленого строку розрахунків по імпортних операціях за зовнішньоекономічним контрактом від 26.08.2022 № P-R22G1540, укладеним з Hollmann International GmbH & Co. KG (Німеччина), дата здійснення авансових платежів – 30.11.2022 та 01.12.2022, відповідно до отриманої інформації Національного банку України про виявлені агентом валютного нагляду (АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299) факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01.06.2023, надісланої листом ДПС України від 29.07.2023 №22036/6/13-01-07-10-16.
На підставі висновків акту позапланової перевірки № 32740/13-01-07-10/37072903 ГУ ДПС у Львівській області 21.08.2025 прийнято податкове повідомлення-рішення № 38527/13-01-07-10, яким за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності ТзОВ «Шольц-Транс» нарахована пеня у сумі 1 059 861 грн 30 к.
Податкове повідомлення-рішення від 21.08.2025 №38527/13-01-07-10 є предметом оскарження з підстав його протиправності.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України, передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу передбачено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, що проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Згідно із пунктом 78.1. статті 78 Податкового кодексу, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
78.1.1. отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
78.1.2. платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом;
78.1.3. платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом;
78.1.4. виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
78.1.5. платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.
Відповідно до пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити: 1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті (підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу).
Відповідно до підпункту 73.3.2 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Правовою підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Шольц-Транс» був підпункт 1 пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу. 
Передумовою проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі підпункт 1 пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу є направлення платнику податків запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження. 
Позивач вважає, що перевірка, яка відбулась у період з 30.12.2024 по 11.07.2025 є незаконною, оскільки жодного письмового запиту щодо необхідності надання пояснень та документів стосовно проведення розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 26.08.2022 № P-R22G1540, від ГУ ДПС у Львівській області на адресу Товариства не надходило. 
Однак, відповідачем до відзиву до позовної заяви долучено запит про надання інформації та її документального підтвердження від 03.05.2024 №13326/6/13-01-07-10-16 та конверт, який надсилався ТзОВ «Шольц-Транс» за адресою: вул. Квітова, буд.10, м. Львів, 79019, та був повернутий до ГУ ДПС у Львівській області, підстава повернення – «за закінченням терміну зберігання». 
У відповіді на відзив позивач зазначив, що причиною не отримання вищезгаданого запиту є неправильно вказана ГУ ДПС у Львівській області адреса позивача.
Водночас, як вбачається із копії конверта, долученого до відзиву на позовну заяву та оглянутого під час судового засідання 23.06.2026 оригіналу такого конверту, останній був відправлений за адресою: вул. Квітова, буд.10, м. Львів, Львівська область, 79019, тобто за юридичною адресою ТзОВ «Шольц -Транс».
Суд зазначає, що хоч в назві вулиці на конверті і наявні виправлення, на які вказує позивач, однак такі дозволяють визначити правильну назву вулиці місцезнаходження позивача.
Суд також звертає увагу на те, що надіслана податковим органом поштова кореспонденція повернулася саме по причині «за закінченням терміну зберігання», а не по причині неправильно вказаної адреси.
Таким чином, суд виснує, що запит про надання інформації та її документального підтвердження від 03.05.2024 №13326/6/13-01-07-10-16 був направлений ТзОВ «Шольц-Транс» за адресою: вул. Квітова, буд.10, м. Львів, Львівська область, 79019, яка є правильною адресою місце знаходження позивача, однак ТзОВ «Шольц-Транс», який позивач не отримав з власних міркувань та, як наслідок, такий був повернутий відповідачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 
Вказане спростовує доводи позивача недотримання відповідачем порядку призначення документальної позапланової виїзної перевірки з підстав неотримання запиту податкового органу.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначає Закон України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII (далі – Закон №2473-VIII). 
Частиною першою №2473-VIII встановлено, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Приписами статті 4 Закону №2473-VIII визначено, що валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 11 Закону №2473-VIII, органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.
Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами. 
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №2473-VIII, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.
Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Рішення про застосування до уповноважених установ, суб`єктів валютних операцій заходів впливу приймається органами валютного нагляду відповідно до компетенції, визначеної частинами п`ятою і шостою статті 11 цього Закону, у порядку, визначеному законодавством, що діє на день прийняття відповідного рішення (частина 8 статті 16 Перехідні положення Закону №2473-VIII).
Відповідно до частини другої статті 13 Закону №2473-VIII, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Згідно до частини третьої статті 13 Закону №2473-VIII, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Відповідно до частини 5 № 2473-VIII, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Статтею 44 Закону України «Про Національний банк України» (далі – Закон № 679-XIV) визначено, що Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні валютного законодавства. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та нагляду належать, зокрема, видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.
Правління Національного банку України постановою від 02.01.2019 № 5 затвердило Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення № 5).
Це Положення відповідно до пункту 1 розділу І визначає заходи захисту, запроваджені Національним банком України, порядок їх застосування (порядок здійснення валютних операцій в умовах запроваджених цим Положенням заходів захисту), а також порядок здійснення окремих операцій в іноземній валюті.
Згідно з пунктом 21 розділу ІІ Положення № 5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Також, відповідно до статті 7 Закону № 679-XIV, 24 лютого 2022 року з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи Національний банк України прийняв постанову № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова № 18).
Відповідно до пункту 14-2 Постанови № 18, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
Таким чином, за загальним правилом імпорт товарів має здійснюватися у строки, зазначені у договорах, але не пізніше граничного строку розрахунків, встановленого Національним банком України, що обчислюється з дня здійснення авансового платежу (попередньої плати). З огляду на введення в Україні воєнного стану Національний банк України змінив граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту. Відповідно до указаних змін у період з 05 квітня 2022 року такі строки становлять 180 календарних днів.
Отже, наведені норми законодавства установлюють чіткі граничні строки розрахунків за операціями з іноземним елементом, визначені Національним банком України, а у разі їх порушення передбачає нарахування пені як заходу відповідальності.
Як слідує зі змісту акту перевірки від 18.07.2025 № 32740/13-01-07-10/37072903, на виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 26.08.2022 № P-R22G1540, ТзОВ «Шольц-Транс» здійснено переказ коштів на валютний рахунок Hollmann International GmbH & Co. KG на суму 27000 євро, згідно із наступними платіжними інструкціями від 30.11.2022 на суму 15000 євро та від 01.12.2022 на суму 12000 євро.
Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Закону № 2473-VIII та пункту 14-2 Постанови №18, граничні строки розрахунків за операціями з імпорту товарів з 05.04.2022 становлять 180 календарних днів. 
Таким чином, відповідно до частини 1 статті 13 Закону №2473-VIII, з урахуванням пункту 142 Постанови № 18 граничний строк розрахунків за операціями з імпорту (авансові платежі) від 30.11.2022 року настає – 28.05.2023, а від 01.12.2022 настає – 29.05.2023.
Товар згідно із авансового платежу від 30.11.2022 на суму 15000 євро на територію України не надійшов. Кількість днів прострочення – 775.
Товар згідно із авансового платежу від 01.12.2022 на суму 12000 євро на територію України не надійшов. Кількість днів прострочення – 774.
Банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів (підпункту 2 пункту 7 розділу ІІ Постанови НБУ №7). 
Підпунктом 3 пункту 9 розділу III Постанови НБУ №7 передбачено, що банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків у разі імпорту продукції, яка ввозиться в Україну, - після отримання інформації з реєстру МД про здійснення поставки за імпортною операцією з оформленням МД типу IM-40 «Імпорт», ІM-41 «Реімпорт», IM-51 «Переробка на митній території», IM-72 «Безмитна торгівля», IM-75 «Відмова на користь держави», IM-76 «Знищення або руйнування» (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або після пред?явлення резидентом документа (крім МД), який використовується для митного оформлення продукції (якщо на продукцію, що імпортується, згідно із законодавством України не оформляється МД).
Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону №2473-VIII, за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.
Як вбачається з акту перевірки від 18.07.2025 № 32740/13-01-07-10/37072903, ТзОВ «Шольц-Транс» до перевірки не представлено висновку на продовження термінів розрахунків по імпортному контракту від 26.08.2022 № P-R22G1540, укладеному з Hollmann International GmbH & Co. KG (Німеччина).
Згідно із частиною 6 статті 13 Закону №2473-VIII у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
Як вбачається із акту перевірки від 18.07.2025 № 32740/13-01-07-10/37072903, ТзОВ «Шольц-Транс» до перевірки не представлено відповідно довідки про підтвердження форс-мажорних обставин по імпортному контракту від 26.08.2022 № P-R22G1540, укладеному з Hollmann International GmbH & Co. KG (Німеччина).
Щодо посилань позивача на вилучення правоохоронними органами первинних фінансово-бухгалтерських документів і проведення відповідачем перевірки на підставі лише документів, отриманих від АТ КБ «ПриватБанк, суд зазначає таке. 
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
У контексті наведеного суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію про те, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу прирівнюється до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами.
Тобто, у разі ненадання платником податків документів для проведення перевірки, у контролюючого органу є законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум податкових зобов`язань та визнати ці суми непідтвердженими документально.
Водночас, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Аналогічного висновку щодо тлумачення наведених норм права дійшов і Верховний Суд, зокрема, в постановах від 17.08.2023 у справі № 380/8798/21, від 06.08.2019 у справі № 160/8441/18, від 29.05.2020 у справі № 826/27811/15, від 10.03.2025 у справі № 320/34385/23.
Відповідно до Акту від 18.07.2025 № 32740/13-01-07-10/37072903, під час проведення перевірки ТзОВ «Шольц-Транс» використано такі копії документів: контракт від 26.08.2022 № P-R22G1540, укладеним з Hollmann International GmbH & Co. KG (Німеччина), платіжні інструкції, виписка банку. Також, використано інформацію, наявну в інформаційних ресурсах ГУ ДПС у Львівській області: ІКС «Податковий блог», АІС «Податки» обласного рівня, «ЄАІС Держмитслужби» та інші.
Позивач зазначає, що проведення перевірки лише на підставі документів, отриманих від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (лист від 27.06.2025 за № 20.1.0.0.0/7-250612/30072), є порушенням прав платника податків, оскільки останній взагалі не володіє жодними документами щодо фінансово-господарських операцій, проведених з Hollmann International GmbH Co. KG (Німеччина) та не може надати будь-які пояснення щодо їх змісту. Вказує, що відповідні документи, вилучені під час проведення обшуку слідчим 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України у зв`язку із розслідуванням кримінального провадження від 18.04.2022 №22022000000000162, під час якого вилучено усі первинні бухгалтерські документи, банківські документи, податкова звітність та електронні носії на яких вівся бухгалтерський облік товариства та містились ключі (електронний підпис) входу до банку та, в тому числі і до електронного кабінету платника податку. Зазначає, що даний факт підтверджується протоколом обшуку від 23.03.2023, у якому вказано, що вилучено папку фіолетового кольору, яка якраз містила вищезгадані документи.
Відповідно до частини сьомої статті 236 Кримінально процесуально кодексу України ( далі - КПК України), при обшуку слідчий, прокурор, зокрема має право оглядати і вилучати документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно із частиною третьою статті 168 КПК України, слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.
Відповідно до частини першої статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;
4) у разі скасування арешту;
5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.
Згідно із частиною 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до частини шостої статті 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
З аналізу вищезазначених норм КПК України можна зробити висновок, що майно, зокрема і документи, яке вилучене під час обшуку набуває статусу тимчасового вилученого майна. Якщо протягом 48 годин після вилучення майна слідчий, прокурор не звернуться із клопотанням про арешт такого майна, останнє повертається власнику. Також, у разі не винесення ухвали слідчим суддею про накладення арешту на майно протягом сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, таке повертається власнику.
Позивачем не долучено ухвали слідчого судді про накладення арешту на вищезгадані документи або ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, в якій вказано, що такі документи підлягають вилученню. 
Крім того, з відповіді до відповіді Служби безпеки України (вх.4180/5) вбачається, що у матеріалах кримінального провадження №22022000000000162 інформація та матеріали, які підтверджують господарські операції, проведені ТзОВ «Шольц-Транс» по зовнішньоекономічному імпортному контракту від 26.08.2022 № P-R22G1540 – відсутні.
З огляду на викладене, суд виснує про безпідставність доводів позивача про вилучення документів фінансово-господарської діяльності ТзОВ «Шольц-Транс» по зовнішньоекономічному імпортному контракту від 26.08.2022 № P-R22G1540. 
Таким чином, з врахуванням вищенаведеного та усталеної практики Верховного Суду, суд виснує, що у контролюючого органу були законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього інформації.
Щодо посилань позивача на те, що у зв`язку з накладенням слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва арешту на рахунки та кошти ТзОВ «Шольц-Транс», взагалі було позбавлено можливості провадити господарську діяльність, зокрема за контрактом від 26.08.2022 № P-R22G1540, суд зазначає таке. 
Відповідальність, передбачена частиною 5 статті 13 Закону №2473-VIII, має публічно-правовий характер і настає в силу закону за сам факт ненадходження товару або грошових коштів у встановлені строки, незалежно від суб`єктивних причин такого порушення, за відсутності передбачених законом підстав для зупинення перебігу строків.
Згідно із частиною 6 статті 3 Закону №2473-VIII, у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
Отже, у разі зупинення виконання господарської операції, яке зумовлене виникненням форс-мажорних обставин, зупиняється як перебіг строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, так і нарахування пені на весь період дії форс-мажорних обставин.
Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 671/97-ВР) Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Верховний Суд у постанові від 16.05.2025 у справі № 520/2660/24 вказав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.
Така позиція Верховного Суду є усталеною, оскільки аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 18.01.2024 у справі № 914/2994/22.
Суд при розгляді цієї справи в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України враховує наведені висновки Верховного Суду при розгляді цієї справи. 
Суд зауважує, що обставини, на які посилається позивач, не відносяться до форс-мажорних обставин, тому відсутні передбачені законом підстави для зупинення перебігу строків за частиною 5 статті 13 Закону №2473-VIII.
Представником позивача 23.02.2026 подано додаткові пояснення (вх.14409), в яких зазначено, що 17 березня 2023 року між ТзОВ «Шольц-Транс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» (далі - ТзОВ «Генезис фінансової свободи») було укладено Договір № 703ВП/2023 про відступлення права вимоги та заміни сторони в зобов`язанні. У зв`язку з чим здійснено відступлення права вимоги за зовнішньоекономічним Договором № P-R22G1540 від 26.08.2022 з компанією Hollmann International GmbH & Co. KG (Німеччина), на користь нового кредитора - ТзОВ «Генезис фінансової свободи». Зазначає, що позивач вибув із даних договірних відносин та втратив статус резидента за зовнішньоекономічними операціями за Договором № P-R22G1540 від 26.08.2022, а тому відпали підстави для здійснення валютного контролю щодо позивача при проведенні розрахунків за вказаним Договором. Крім того, додаткового наголосив, що надати до суду разом з позовною заявою наступні документи: копію Договору № 703ВП/2023 про відступлення права вимоги та заміни сторони в зобов`язанні від 17 березня 2023 року та копії Листа Повідомлення про зміну сторони Кредитора № 16/1 від 17.03.2023, не представлялося за можливе, оскільки такі документи були вилучені 23.03.2023 під час обшуку, який було проведено слідчим 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження від 18.04.2022 № 22022000000000162.
З даного приводу суд зазначає таке.
Позивачем про даний факт не було згадано та не було надано підтверджуючих документів ані до початку перевірки, ані під час перевірки, ані після закінчення перевірки, ані при поданні позовної заяви до суду. Вказана обставина не вказана в позовній заяві серед підстав оскарження спірного податкового повідомлення-рішення.
Доводи позивача на неможливість подання таких документів по причині їх вилучення під час обшуку спростовані належними та допустимими доказами вище по тексту рішення.
Крім того, під час судового розгляду представник позивача у судовому засіданні 09.06.2026 на запитання представника відповідача про те, чи було відомо банку про заміну сторони контракту, відповів, що ТзОВ «Шольц-Транс» не повідомляло банк про зміну сторони контракту. Ба більше, ТзОВ «Шольц-Транс» не повідомляло і податковий орган про переуступку права вимоги за Договором № 703ВП/2023, про наявність якого податковий орган не знав.
Вказана обставина підтверджена представником позивача під час судового розгляду. 
За встановлених фактичних обставин доводи позивача на зміну сторони за контрактом № P-R22G1540 від 26.08.2022 є безпідставними та судом до уваги не беруться.
Відповідно до частини 5 Закону № 2473-VIII, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Позивачем не оскаржується граничний строк розрахунків та не оскаржується сума нарахованої пені, яка становить 1059861 грн 30 к.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України зобов`язані застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
У справі «Салов проти України» Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) у рішенні від 6 вересня 2005 року наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року).
Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем вказані вимоги щодо доказування правомірності свого рішення виконано.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Даючи оцінку податковому повідомленні-рішенню ГУ ДПС у Львівській області №38527/13-01-07-10 від 21.08.2025, суд дійшов висновку про те, що відповідач при прийнятті такого рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому позов є безпідставним в цілому і задоволенню не підлягає.
Відповідно до положень статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
в и р і ш и в :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Шольц-Транс» (вул. Квітова, буд.10, м. Львів, 79019, ЄДРПОУ 37072903) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, буд. 35, м. Львів, 79026, код ЄДРПОУ 43968090) про скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 10 липня 2026 року. 

Суддя Хома О.П.