ЄУН 193/762/26
Провадження 2/193/568/26

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України
(заочне)    

18 вересня 2026 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді Кащука Д.А.,
за участю секретаря судового засідання Губи О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
18.05.2026 до Софіївського районного суду через систему «Електронний суд» надійшов цивільний позов представника позивача Кісельової Ю.А., яка діє в інтересах ТОВ «Новий колектор» до відповідача ОСОБА_1 згідно вимог якого просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №5492275 від 27.04.2025 у розмірі 20 827,49 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 27.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5492275, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 360 днів. Кредитний договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
27.01.2026 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу № С7-270126-1. На виконання умов зазначеного договору факторингу укладено Перелік № 1 (додаток №2 до договору факторингу №C7-270126-1 від 27.01.2026), згідно з яким відбулось відступлення права вимоги, в тому числі за договором № 5492275 від 27.04.2025 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 .
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 5492275 від 27.04.2025 в розмірі 20827,49 грн., стягнути суму понесених позивачем судових витрат, що складаються з судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрат, понесених позивачем внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу у розмірі 244,98 грн.
Ухвалою суду від 20.05.2026 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, натомість у позовній заяві зазначив про розгляд справи у відсутність представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач, який належним чином повідомлений про судовий розгляд, у встановлений судом строк не скористався правом на подання відзиву на позов чи зустрічного позову, будь яких заяв/клопотань до суду від нього не надходило.
На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27.04.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір № 5492275 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з яким відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 6000,00 грн. Умовами договору передбачено строк кредитування 360 днів, періодичність платежів кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 0,95% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування. Згідно з п. 4.4 договору у разі затримання клієнтом сплати процентів, комісії та/або частини кредиту (якщо таке повернення (виплата) частини кредиту передбачена графіком платежів) щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 . Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 46613 (а.с.10-25).
Згідно Додатку №1 до даного договору сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої сума кредиту 6000,00 грн., проценти за користування кредитом 20520,00 грн.
На підтвердження виконання Товариством умов кредитного договору, позивачем надано лист ТОВ «Пейтек» №20260127-355 від 27.01.2026, відповідно до якого 27.04.2025 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 6 000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 , що є доказом видачі кредитних коштів (а.с.28).
З розрахунку заборгованості за договором №5492275 від 27.04.2025 про надання коштів на умовах споживчого кредиту вбачається, що ТОВ «Лінеура Україна» нараховував відповідачу, станом на 27.01.2026, заборгованість у розмірі 20827,49 грн., яка складається з наступного: 5999,99 грн. тіло кредиту, 13110,00 грн. відсотки за користування кредитом, 1717,50 грн. штрафні санкції (а.с. 37-41).
27.01.2026 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Новий колектор» був укладений договір факторингу № С7-270126-1 (а.с. 29-34). 
Згідно Акту приймання-передачі переліку №1 до договору факторингу № С7-270126 від 27.01.2026 TOB «Лінеура Україна» передало TOB «Новий колектор» належні йому права вимоги до боржників, які вказані у Переліку №1 (а.с. 35).
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № С7-27016-1 від 27.01.2026 року, ТОВ "Новий Колектор" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №5492275 від 27.04.2025 року, на загальну суму 20827,49 грн.
Крім того, позивачем долучено платіжну інструкцію кредитового переказу коштів щодо переказу 27.01.2026 року на рахунок первісного кредитора коштів, в якості оплати фінансування згідно договору факторингу № С7-27016-1 від 27.01.2026 року (а.с.36).
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як встановлено судом в межах даної справи, кредитний договір укладений між фінансовою установою та відповідачем в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію".
Відповідні відомості зазначені безпосередньо у кредитному договорі, а саме відомості щодо ідентифікації клієнта та інформацію про одноразовий ідентифікатор.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Як встановлено судом ОСОБА_1 було укладено договір споживчого кредиту з ТОВ "Лінеура Україна". Грошові кошти на виконання умов такого договору були перераховані відповідачу, що підтверджується відомостями платіжного сервісу. 
Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку що позивачем належним чином доведені обставини виникнення між сторонами правовідносин та обґрунтованість позовних вимог, за таких обставин є підстави для задоволення позову ТОВ «Новий колектор» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5999,99 грн. та за відсотками в розмірі 13110,00 грн. 
Щодо стягнення заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 1717,50 грн., суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладений в період дії воєнного стану 27.04.2025, розрахунок штрафу в розмірі 1717,50 грн. здійснено станом на 27.01.2026. Враховуючи, що заборгованість за штрафами нарахована в період дії в Україні воєнного стану, вона підлягає списанню кредитодавцем, тому вимога щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача штрафу не підлягає задоволенню.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково в загальній сумі 19109,99 грн., то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 2442,85 грн.
Вирішуючи розподіл судових витрат, понесених позивачем внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу, судом досліджено квитанцію № 2072819 від 18.05.2026, опис вкладення до листа (а.с. 42).
Суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу у розмірі 244,98 грн.
Керуючись ст. 512, 514, 610, 612, 625, 629, 1049, 1054, 1077, 1082, 1081 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» заборгованість за кредитним договором №5492275 від 27.04.2025, яка виникла станом на 27.01.2026, у розмірі 19 109 (дев`ятнадцять тисяч сто дев`ять) гривень 99 копійок, з яких: 5999,99 грн – заборгованість по тілу кредиту, 13 110,00 грн – заборгованість за відсотками.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2442 (дві тисячі чотириста сорок дві) гривні 85 копійок та витрати понесені позивачем внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу в сумі 244 (двісті сорок чотири) гривні 98 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дані позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор», ЄДРПОУ 43170298, адреса: 01133, м.Київ, вул. Алмазова Генерала, будинок 13, офіс 601.
Дані відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений 18.09.2026.

Суддя  Д.А.Кащук