Справа № 405/8342/24
2/405/1684/24

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року м. Кропивницький

Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:
головуючого – судді: Драного В.В.
при секретарі:   Дятел О.В. 
за участю 
представника позивача    ОСОБА_1 
відповідача      ОСОБА_2 
представника відповідача    ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 490 041,55 грн. та моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником т/з Ford C-Max, номерний знак НОМЕР_1 . 14.03.2024 року у м. Кропивницькому сталася ДТП за участі вказаного автомобіля та автомобіля Opel Zafira, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 . Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме вчинення ДТП. Неправомірними діями відповідача автомобілю позивача завдано матеріальну шкоду в розмірі 293643,00 грн., вартість відновлювального ремонту – 588111,90 грн. При цьому, страховик відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 105170,35 грн. Тому, відповідач повинен різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, а саме 482941,55 грн. Також позивач сплатив 7100 грн. за складання звіту про оцінку вартості пошкоджень свого автомобіля. Вказав, що відповідач своїми неправомірними діями завдав йому моральних страждань, що проявилося в тому, що позивач був обмежений у можливості задовольнити свої потреби та потреби сім`ї внаслідок пошкодження транспортного засобу. При цьому, відповідач не докладав зусиль для усунення наслідків своїх дій, що завдало позивачу додаткового стресу та роздратування, а стосунки з близькими погіршилися. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 50000 грн.
Ухвалою судувід 14.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
25.02.2025 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та вказав, що оцінювачем визначена вартість відновлювального ремонту станом на 25.09.2024 року, в той час як ДТП сталася 14.03.2024 року. Також зазначив, що надані до суду документи не підтверджують вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача. Відповідач та третя особа виконали свої обов`язки щодо відшкодування шкоди, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.
19.09.2205 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позов, в якій зазначив, що розмір завданих позивачу збитків перевищує ліміт страховика відповідача, тому із заподіювача шкоди – відповідача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням. У матеріалах справи наявний звіт оцінювача, в якому вказана вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що автомобіль позивача не відновлювався, до страхової компанії за повним страховим відшкодуванням у межах ліміту відповідальності позивач не звертався.
Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов та вказали, що пошкоджений автомобіль було продано позивачем.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.03.2024 року о 17:56 год. в м. Кропивницький, водій ОСОБА_2 , керуючи т/з Opel Zafira, номерний знак НОМЕР_2 , здійснив проїзд перехрестя вул. В. Пермська та вул. Михайлівська на заборонний жовтий сигнал світлофора та здійснив зіткнення з т/з Ford C-Max, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який знаходився на перехресті та здійснював поворот ліворуч. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_2 порушив вимоги п. 8.7.3 ґ) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Зазначені обставини встановлені постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2024 року в справі № 405/1930/24, залишеною без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 27.06.2024 року (а.с. 13-14, 15-20).
Згідно звіту № 26/24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Ford C-Max, номерний знак НОМЕР_1 , складеного 25.09.2024 року ПП ОСОБА_5 , станом на 25.09.2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля становить 293643 грн., а вартість відновлювального ремонту – 588111,90 грн. (а.с. 21-42). За складання даного звіту позивач сплатив 7100 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 43, 44).
Як вбачається з угоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування від 18.11.2024 року, укладеної між ОСОБА_4 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» загальний розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну наслідок ДТП, яка сталася 14.03.2024 року становить 105170,35 грн. (а.с. 45).
Відповідно до листа РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях від 07.10.2025 року згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів 23.08.2025 року т/з Ford C-Max, номерний знак НОМЕР_1 , було перереєстровано на нового власника ОСОБА_6 (а.с. 141-144).
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на час спірних правовідносин, (далі - Закон № 1961-IV) особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Як вбачається із ст. 22 Закону 1961-IV при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За приписами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Аналогічний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року.
Згідно ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. 
Суд враховує, що сторони не заперечують щодо розміру оціненої шкоди та вартості відновлювального ремонту, що визначені у звіті № 26/24 про оцінку вартості (розміру) збитків.
При цьому, пошкоджений автомобіль було відчужено позивачем, а доказів того, що ним були здійснені витрати на його відновлювальний ремонт матеріали справи не містять.
У свою чергу, відчуження позивачем пошкодженого транспортного засобу не позбавляє його права на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.
З огляду на викладене, суд вважає, що з водія ОСОБА_2 , як винного у ДТП, підлягає стягненню різниця між завданою ним шкодою (упущеною вигодою) (293643 грн.) та страховим відшкодуванням (105170,35 грн.), що сплачене страховиком ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», а саме 188472,65 грн., оскільки винна особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Окрім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні інших цивільних прав, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з пошкодженням майна внаслідок ДТП, яка завдана з вини ОСОБА_2 , знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
Зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими.
Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, розладу здоров`я, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача та з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає, що розмір компенсації моральної шкоди в сумі 5000 грн. є обґрунтованим та таким, що підлягає стягненню на користь позивача із відповідача.
Окрім того, згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
За складення звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, позивач сплатив 7100 грн. разом із комісією банку, що підтверджується відповідними квитанціями. Дані витрати пов`язані з розглядом справи, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2269,85 грн. пропорційно задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду в розмірі 188472,65 грн., витрати на складання звіту про оцінку вартості збитків в розмірі 7100,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судовий збір у розмірі 2269,85 грн.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 10.04.2026 року.

Суддя Подільського районного суду 
міста Кропивницького В.В. Драний