Справа № 466/4400/26
Провадження № 2/466/3209/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Невойта П.С.,
секретаря с/з Малаковської І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс», з участю третіх осіб приватного нотаріуса Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця Пиця Андрія Андрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс», з участю третіх осіб приватного нотаріуса Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця Пиця Андрія Андрійовича та просить суд – визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №102537 від 07.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 401358870 від 24.12.2012 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 102537 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 401358870 від 24.12.2012. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем Пицем А.А. відкрито виконавче провадження № 66635668. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідчений, відсутні докази безспірності заборгованості та дотримання процедури повідомлення боржника, у зв`язку з чим просить визнати його таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 29.05.2026 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.
03.06.2026 року на адресу суду від Відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якому ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (ЄДРПОУ 40340222) повідомило суд, що визнає позов. 
Треті особи, а саме приватний нотаріус Остапенко Є.М. та приватний виконавець Пиць А.А. своїм процесуальним правом на подання пояснень щодо позову або відзиву не скористалися. 
Представник Позивача – адвокат Кузьмич В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не прибув. У відзиві на позовну заяву просив суд проводити розгляд справи без його участі. 
Треті особи в судове засідання не прибули, причин неприбуття суду не повідомили, заяв про відкладення судового засідання ними подано не було.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір № 401358870.
Надалі право вимоги за вказаним кредитним договором було неодноразово відступлено, що підтверджується послідовністю договорів факторингу.
Так: - 10 жовтня 2016 року АТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги на користь ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» на підставі Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ. 
- 20 січня 2020 року ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» відступило право вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору факторингу № 20/01/20-1/2. 
- 9 липня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі Договору факторингу № 20/ФК. 
- 25 травня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (Відповідач) на підставі Договору факторингу № 250521-ФК.
07.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинено виконавчий напис № 102537, за яким загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» становить 17646,50 грн.
Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.
Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі – Перелік). 
Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Тобто, законодавець зобов`язує вчинити певні дій та надати підтвердження їх здійснення нотаріусу, з чого він може пересвідчитись, що є безспірність заборгованості.
26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі №826/20084/14, постанову Кабміну № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адмінсуду від 01.11.2017р. у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. було залишено без змін. Постановою Великої Палати ВСУ від 20.06.2018р. було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р.
Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
З огляду на викладене, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.
Оскаржуваний виконавчий напис було вчинено 07.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.
Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18.
Слід зазначити, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).
Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримував претензії чи повідомлення про наявність заборгованості.
Таким чином, кредитний договір № 401358870 від 24 грудня 2012 року, укладений між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким у подальшому було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», не був нотаріально посвідченим, а під час вчинення виконавчого напису нотаріус не з`ясував безспірності заборгованості, не перевірив належним чином подані стягувачем документи та не встановив наявності передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису.
Відтак, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.
Отже, суд приходить до висновку, що виконавчий напис № 102537 від 07.06.2021 року було вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Окрім того, як зазначено вище, Відповідач у відзиві, який подано до суду 03.06.2026 року визнав позов. 
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 532,48 грн, що становить 50 % від сплаченої суми судового збору. Решта 50 % судового збору в розмірі 532,48 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.
Керуючись ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс», з участю третіх осіб приватного нотаріуса Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця Пиця Андрія Андрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 102537 від 07.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 401358870 від 24.12.2012 року.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» (ЄДРПОУ: 40340222, адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) 532,48 грн. (п`ятсот тридцять дві гривні 48 копійок) сплаченого судового збору.
Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 532,48 грн. (п`ятсот тридцять дві гривні 48 копійок), сплаченого при поданні позову за квитанцією № 4160-2473-2592-9737 від 14.05.2026 року. 
Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач:  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 40340222, адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2).
Треті особи: 
Приватний нотаріус Остапенко Євген Михайлович (адреса: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5).
Приватний виконавець Пиць Андрій Андрійович (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: 79000, Львівська область, місто Львів, вулиця Янева, будинок 23, офіс 1, під`їзд 1).
Повний текст рішення складено та підписано 09.07.2026 року. 
  Суддя	  	 П.  С.  Невойт