Справа №601/1581/26 
Провадження № 1-кп/601/253/2026 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2026 року м. Кременець
Кременецький районний суд Тернопільської області в складі
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці кримінальне провадження № 12026211010000137, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2026 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременця Кременецького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, пенсіонера, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили за наступних обставин.
Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02.02.2026 у справі № 559/5509/25, провадження №3/559/83/2026 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 298 КУпАП судові рішення, якою є постанова судді про накладення адміністративного стягнення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.
Однак, ОСОБА_3 достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, як набрала законної сили, та будучи ознайомленим з нею та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вказаному рішенню суду, 13.03.2025 близько 12:30 год, здійснював рух автодорогою в межах вулиці Шевченка с. Підлісці, Кременецького району Тернопільської області та керував транспортним засобом марки «JEEP CHEROKEE» із р.н. НОМЕР_1 , іноземної реєстрації, де був зупинений нарядом СРПП Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області на підставі п.п 10 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України – тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнав повністю згідно пред`явленого йому обвинувачення, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що йому було відомо про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладення адміністративного стягнення та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Також йому було відомо, що вказане рішення суду набрало законної сили. Однак, 13.03.2025 близько 12:30 год керував автомобілем автодорогою в межах вулиці Шевченка с. Підлісці, Кременецького району Тернопільської області. Зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється та обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти. Просить врахувати визнання ним своєї вини, щире каяття, усвідомлення неправомірності вчиненого, намір стати на шлях виправлення та просить його суворо не карати.
Обвинувачений , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду, щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
На підставі статті 349 КПК України, суд обмежується допитом обвинуваченого, дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого.
Отже, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, - тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який є учасником бойових дій, на обліках в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Зокрема до обставин, що пом`якшують покарання суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу в дохід держави, оскільки він має можливість його сплатити, саме таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі наведеного, керуючись ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 615 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий | |