РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року 	справа № 580/10660/24 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Гаращенка В.В.,
за участю:
секретаря судового засідання: Галасун А.О.,
представника позивача: Радченко О.П. – за ордером,
представника відповідача: Левенець А.М. – за посадою,
розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Центрагроекспорт» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось приватне підприємство «Центрагроекспорт» (далі - позивач) з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.10.2024 №15278/23-00-07-04-01, яким ПП «Центрагроекспорт» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 5 042 210 грн.
Постановою Верховного Суду від 22.01.2026 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України задоволено: рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2025 у справі №580/10660/24 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Трофімової Л.В. від 03.02.2026 прийнято адміністративну справу до свого провадження з проведенням підготовчого засідання, вирішено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою судді Трофімової Л.В. від 23.02.2026 заяву про самовідвід судді Л.В.Трофімової задоволено. Справу передано для визначення іншого складу суду автоматизованою системою документообігу Черкаського окружного адміністративного суду, яка за результатами розподілу передана шляхом автоматизованого розподілу судді Гаращенку В.В.
Ухвалою судді Гаращенка В.В. від 02.03.2026 прийнято справу до свого провадження. Розгляд справи розпочато спочатку. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач помилково дійшов висновку про порушення позивачем вимог щодо формування податкового кредиту, оскільки з контрагентом ПП «Нові Долиняни» здійснені реальні господарські операції, на підтвердження яких наявні необхідні, належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи, а висновки акту перевірки не відповідають нормам чинного законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами.
В письмовому відзиві на адміністративний позов представник відповідача просив у його задоволенні відмовити повністю, зазначивши, що господарські операції між позивачем та ПП «Нові Долиняни» фактично не відбулись. Відповідач вважає, що проведеною перевіркою діяльності позивача достовірно та в повному обсязі враховано обставини, які існували на момент її проведення, факти порушень є доведеними письмовими доказами, а тому вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала додаткові пояснення, в яких звернула увагу суду, що на підприємстві ПП «Нові Долиняни» у 4 кварталі 2017 року працювало 26 працівників на підставі трудових договорів. На підтвердження походження придбаних зернових ПП «Нові Долиняни» подало податковому органу звітність, згідно якої вбачається, що у користуванні ПП «Нові Долиняни» на умовах оренди перебувають сільськогосподарські угіддя площею 7053,03 га. У поданій до органів статистики звітності вказано адреса здійсненя діяльності ПП «Нові Долиняни» (фактична адреса): Львівська область 81700 Жидачівський район, м. Жидачів, вул. Івана Франка, 1, що усуває розбіжності адрес, вказаних у договорах поставки та пункту навантаження, зазначеному у товарно-транспортних накладних, а також підтверджує реальність навантаження і переміщення товару. Позивач не вступав ні з ким у правовідносини, пов`язані із зберіганням. Зберігання зерна позивач проводить на орендованих площадках і не передає його в межах договорів зберігання іншим суб`єктам господарювання. Відтак, облік зерна позивач веде за первинними документами і відповідно не має складського обліку по складських квитанціях.
Наведене на думку представника позивача підтверджує фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ПП «Нові Долиняни».
В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.
Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Черкаській області від 31.07.2019 №1553 призначено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Центрагроекспорт» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за лютий – квітень 2018 рік по взаємовідносинах з ПП «Нові Долиняни» (код ЄДРПОУ 30907567).
Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що оригінали документів щодо взаємовідносин ПП «Центрагроекспорт» з ПП «Нові Долиняни» (код ЄДРПОУ 30907567) вилучені згідно ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16.11.2018 у справі №711/9785/18 та перебувають у матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016250000000126. Перелік первинних бухгалтерських документів, які вилучені на підставі вказаної ухвали від 16.11.2018, зафіксований в описі вилучених документів від 16.11.2018.
Враховуючи вищевикладені обставини та керуючись положеннями Податкового кодексу України термін проведення документальної позапланової перевірки ПП «Центрагроекспорт» перенесено з 02.08.2019 до дати отримання копій документів або забезпечення доступу до оригіналів документів, які перебувають у кримінальному провадженні №12016250000000126.
Після отримання від Головного управління Національної поліції України в Черкаській області дозволу на ознайомлення з документами в приміщенні Головного управління Національної поліції України в Черкаській області, наказом Головного управління ДПС у Черкаській області від 11.09.2024 №2101-п поновлено з 16.09.2024 проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Центрагроекспорт».
У період з 31.07.2019 по 01.08.2019, 16.09.2024 по 20.09.2024 посадовими особами Головного управління ДПС у Черкаській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Центрагроекспорт» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за лютий – квітень 2018 рік по взаємовідносинах з ПП «Нові Долиняни» (код ЄДРПОУ 30907567) у лютому, березні 2018 року, за результатами якої складено акт перевірки від 27.09.2024 №11921/23-00-07-04-01/40031322.
Згідно з висновками акту перевірки позивач допустив порушення: п. 198.1, п. 198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 4 033 768,00? ? грн., у т.ч. за лютий 2018 року на суму 390 541 грн., за березень 2018 року на суму 3 208 597 грн., за квітень 2018 року на суму 434 630 грн.
На підставі акту перевірки від 27.09.2024 №11921/23-00-07-04-01/40031322, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.10.2024 №15278/23-00-07-04-01, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 5 042 210 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 4 033 768 грн та за штрафними санкціями 1 008 442 грн.
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі – ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пункт 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктом 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пункт 198.3. статті 198 ПК України передбачає, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6. статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
За змістом положень пункту 200.4. статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
За частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
В силу положень частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту, а також включення витрат до складу оподатковуваного доходу наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій із придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. 
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. 
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту. 
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.
Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
За результатами дослідження господарських операцій між позивачем та його контрагентом судом встановлено наступне.
Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи між ПП «Центрагроекспорт» (Покупець) та ПП «Нові Долиняни» (Продавець) укладено: 
1) договір купівлі-продажу № 018 від 14.02.2018, згідно умов якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується оплатити і прийняти Товар «Кукурудза» урожаю 2017 року (надалі Товар), насипом, у відповідності до умов даного Договору. Продавець зобов`язується поставити 1000 т. Товару (п. 3.1 Договору). Ціна товару з ПДВ за даним Договором складає 4700 грн. за метричну тону. Загальна вартість Товару по даному Договору складає 4 700 000 грн. в т.ч. ПДВ 783 333,33 грн. (п.п. 4.1, 4.2 Договору). Порядок розрахунків передбачає, що при відправленні автомобільним транспортом шляхом перерахування 100% вартості Товару на розрахунковий рахунок Продавця. Датою оплати є дата списання грошових коштів з розрахункового рахунку Покупця на користь Продавця в повному обсязі.(п.п. 5.1, 5.2 Договору). Поставка Товару відбувається на умовах самовивозу зі складу Продавця за власний рахунок та власними засобами Покупця (п. 6.1 Договору). Датою поставки вважається дата підписання Сторонами Акту прийому-передачі Товару або дата товарно-транспортної накладної на Товар (п. 6.2 Договору).
За результатами виконання умов договору ПП «Нові Долиняни» в адресу ПП «Центрагроекспорт» оформлено видаткові накладні на отримання кукурудзи урожаю 2017 року: 
- від 14.02.2018 № РН-1057/03 на загальну суму 1 208 888,03 грн.;
- від 17.02.2018 № РН-1391/02 на загальну суму 1 114 276,94 грн.; 
- від 20.02.2018 № РН-1586/02 на загальну суму 1 093 737,94 грн.; 
- від 23.02.2018 № РН-1801/02 на загальну суму 1 283 101,09 грн. 
2) договір купівлі-продажу № 020 від 01.03.2018, згідно умов якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується оплатити і прийняти Товар «Кукурудза» урожаю 2017 року (надалі Товар), насипом, у відповідності до умов даного Договору. Продавець зобов`язується поставити 2000 т. Товару (п. 3.1 Договору). Ціна товару з ПДВ за даним Договором складає 4700 грн. за метричну тону. Загальна вартість Товару по даному Договору складає 9 400 000 грн. в т.ч. ПДВ 1 566 666,67 грн. (п.п. 4.1, 4.2 Договору). Порядок розрахунків передбачає, що при відправленні автомобільним транспортом шляхом перерахування 100% вартості Товару на розрахунковий рахунок Продавця. Датою оплати є дата списання грошових коштів з розрахункового рахунку Покупця на користь Продавця в повному обсязі.(п.п. 5.1, 5.2 Договору). Поставка Товару відбувається на умовах самовивозу зі складу Продавця за власний рахунок та власними засобами Покупця (п. 6.1 Договору). Датою поставки вважається дата підписання Сторонами Акту прийому-передачі Товару або дата товарно-транспортної накладної на Товар (п. 6.2 Договору). 
За результатами виконання умов договору ПП «Нові Долиняни» в адресу ПП «Центрагроекспорт» оформлено видаткові накладні на отримання кукурудзи урожаю 2017 року: 
- від 05.03.2018 № РН-247/03 на загальну суму 1 952 334,66 грн.; 
- від 07.03.2018 № РН-392/02 на загальну суму 1 961 076,67 грн.; 
- від 09.03.2018 № РН-500/03 на загальну суму 2 200 212,88 грн.; 
- від 03.03.2018 № РН-104/03 на загальну суму 1 952 428,66 грн.; 
- від 01.03.2018 № РН-29/03 на загальну суму 2 076 555,77 грн. 
3) договір купівлі-продажу № 021 від 01.03.2018, згідно умов якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується оплатити і прийняти Товар «Пшениця» урожаю 2017 року (надалі Товар), насипом, у відповідності до умов даного Договору. Продавець зобов`язується поставити 1800 т. Товару (п. 3.1 Договору). Ціна товару з ПДВ за даним Договором складає 5200 грн. за метричну тону. Загальна вартість Товару по даному Договору складає 9 360 000 грн. в т.ч. ПДВ 1 560 000,00 грн. (п.п. 4.1, 4.2 Договору). Порядок розрахунків передбачає, що при відправленні автомобільним транспортом шляхом перерахування 100% вартості Товару на розрахунковий рахунок Продавця. Датою оплати є дата списання грошових коштів з розрахункового рахунку Покупця на користь Продавця в повному обсязі.(п.п. 5.1, 5.2 Договору). Поставка Товару відбувається на умовах самовивозу зі складу Продавця за власний рахунок та власними засобами Покупця (п. 6.1 Договору). Датою поставки вважається дата підписання Сторонами Акту прийому-передачі Товару або дата товарно-транспортної накладної на Товар (п. 6.2 Договору). 
За результатами виконання умов договору ПП «Нові Долиняни» в адресу ПП «Центрагроекспорт» оформлено видаткові накладні на отримання пшениці урожаю 2017 року: 
- від 18.03.2018 № РН-1057/03 на загальну суму 84 947,35 грн.; 
- від 16.03.2018 № РН-936/03 на загальну суму 2 117 958,37 грн.; 
- від 14.03.2018 № РН-833/03 на загальну суму 356 199,73 грн.; 
- від 12.03.2018 № РН-708/03 на загальну суму 2 130 646,36 грн.; 
- від 10.03.2018 № РН-571/03 на загальну суму 2 124 718,37 грн.
Судом встановлено, що за умовами договорів купівлі – продажу, укладених з контрагентом ПП «Нові Долиняни», саме на позивача покладено обов`язок щодо перевезення придбаного ним товару (поставка товару відбувається на умовах самовивозу зі складу продавця за власний рахунок та власними засобами покупця (п. 6.1 договорів)).
Досліджуючи дійсні обставини перевезення товарів, судом встановлено, що між позивачем (відправник) та ФОП ОСОБА_1 (перевізник) укладено договори перевезення вантажу від 01.02.2018 та від 01.03.2018. За умовами цих договорів перевізник взяв на себе зобов`язання здійснити перевезення вантажу – кукурудзи (договір від 01.02.2018) та пшениці (договір від 01.03.2018), і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі.
Товарно-транспортні накладні, які наявні в матеріалах справи, містять відомості, що перевезення здійснював ФОП ОСОБА_1 , а замовником перевезень є ПП «Центрагроекспорт», цим самим підтверджується виконання зобов`язань із переміщення товарів власними силами позивача, тобто виконання договорів купівлі-продажу відповідно до викладених у них вимог.
Перевіряючи місце фактичного навантаження та розвантаження товару, судом встановлено, що ПП «Нові Долиняни» подало до органів статистики Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2017 року. З вказаного звіту в розділі 2 вбачається, що у користуванні ПІ «Нові Долиняни» на умовах оренди перебувають сільськогосподарські угіддя площею 7053,03 га. Місцезнаходження позивача – юридична адреса, вказано: вул. Кульпарківська, буд. 93 А, м. Львів, Львівська обл., 79021. Одночасно у звіті вказано адреса здійснення діяльності щодо якої подається форма звітності – фактична адреса: вул. Івана Франка, буд. 1, м. Жидачів, Жидачівський р-н, Львівська обл., 81700.
Наведеним підтверджується, що зазначене в товарно-транспортних накладних місце навантаження товару – м. Жидачів відповідає реальному місцю здійснення діяльності контрагентом і підтверджує реальність навантаження та відповідно переміщення товару.
Окрім наведеного суд звертає увагу, що згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь фізичних осіб ПП «Нові Долиняни» за 4 квартал 2017 року, на підприємстві у 4 кварталі 2017 року працювало 26 працівників па підставі трудових договорів. Також на підтвердження походження придбаних зернових підприємством-контрагентом було надано позивачеві Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2017 року. 
З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими висновки акту перевірки в частині відсутності трудових та матеріальних ресурсів, посівних площ у контрагента-постачальника та реальної можливості здійснити продаж зернових культур в придбаних позивачем обсягах.
Надаючи оцінку обставинам розвантаження та зберігання придбаних у ПП «Нові долиняни» зернових, судом встановлено, що позивач на підставі договору оренди №2/18 від 01.01.2018 використовує складські приміщення у ТОВ «Новий елеватор ЛЛД». Адреса складських приміщень: 3-км траси Дубіївка-Черкаси, с. Білозір`я, Черкаський район. Об`єктом оренди за вказаним договором є склад, В, загальною площею 3322,50 кв.м.
Договір оренди №2/18 від 01.01.2018 розірвано за взаємною згодою сторін з 30.09.2018. Одночасно між тими ж сторонами укладено договір оренди №30/09 від 30.09.2018. Строк дії договору становить 2 роки з моменту передачі приміщення. За цим договором фактично змінено об`єкт оренди на склад Б, загальною площею 3363,5 кв.м. Отже, фактичне місце провадження діяльності позивача на момент проведення спірних господарських операцій є: 3 кілометр траси Черкаси-Дубіївка (автодорога Шевченкове-Городище-ЛТ 16/74км +373 м, будинок 5. 
Наведеним спростовуються твердження податкового органу про відсутність доказів передачі на зберігання товару та складських квитанцій на зерно, оскільки позивач не передавав придбані у ПП «Нові Долиняни» зернові, натомість мав у своєму розпорядженні складські приміщення для їх зберігання. Отже, на нього не покладено обов`язку надання податковому органу складських квитанцій на зерно.
Наявність приміщення для зберігання пшениці свідчить про можливість позивача самостійно визначати проміжок часу для зберігання та подальшої реалізації зернових на користь контрагентів ТОВ «Грейн Пауер», ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна», ТОВ «Агро Девелопмент» на підставі укладених у травні та серпні 2019 року договорів поставки.
Щодо реалізації на користь наведених контрагентів кукурудзи 3 класу та пшениці 2 класу, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 4.1 Національного стандарту України ДСТУ 3768-2010 «Пшениця. Технічні умови», який введено в дію наказом Держспоживстандарту України № 108 від 31 березня 2010 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) залежно від показників якості м`яку пшеницю поділяють на шість класів (класи 1-3 – група А, класи 4-5 – група Б і клас 6). Тверду пшеницю залежно від показників якості поділяють на п`ять класів. Вимоги до якості кожного класу пшениці надано відповідно у таблицях 1 і 2. М`яку пшеницю групи А використовують для продовольчих (переважно в борошномельній та хлібопекарській галузях) потреб і для експортування. Пшеницю групи Б і 6-го класу використовують на продовольчі і непродовольчі потреби та для експортування. На вимогу замовника у зерні м`якої та твердої пшениці можна визначати інші показники якості, які не є класоутворювальними (сила борошна за альвеографом, індекс седиментації тощо) відповідно до визнаних у світі затверджених методик.
З наведених вимог ДСТУ 3768-2010 вбачається, що пшениця в залежності від якості зерна розподіляється на класи шляхом визначення її характеристик. Тобто вказівка в назві товару класу до якого відноситься пшениця є свідченням визначення якості зерна. Отже, придбання позивачем у ПП «Нові долиняни» пшениці без вказівки класу та подальший продаж на користь наведених контрагентів з визначенням її класу свідчить про проведені вимірювання якості. Аналогічним чином визначається якість кукурудзи згідно ДСТУ 4525:2006 «Кукурудза. Технічні умови», який введено в дію наказом Держспоживстандарту України від 28 лютого 2006 року №54. Відповідно, доводи відповідача щодо продажу іншого товару, ніж придбаний у ПП «Нові долиняни», судом відхиляються.
Щодо необхідності надання до перевірки подорожніх листів, суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» від 5 липня 2011 року № 3565-VI, у тексті Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III виключено такий обов`язковий документ для здійснення перевезень як «дорожній лист».
Більш того, згідно з розділом 2 договорів перевезення вантажу, обов`язок оформлення подорожнього листа покладено на перевізника лише у випадку надання за додаткову плату транспортно-експедиційних послуг. При цьому, дорожній лист завіряється лише перевізником та є підставою для отримання вантажу, однак його підписання іншою стороною, умовами договорів не передбачена. Це вказує на відсутність доказів формального укладення договорів перевезення вантажу.
Окремі недоліки товарно-транспортних накладних щодо часу навантаження та розвантаження товарів не спростовують висновків про фактичне здійснення перевезень, оскільки доказів, які підтверджують відсутність транспорту та водіїв у перевізника, а також неможливості фізичного доставлення вантажу, контролюючий орган не надав.
Перевіряючи висновки податкового органу щодо наявності кримінального провадження, в якому фігурує контрагент позивача ПП «Нові Долиняни», суд зазначає, що з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. 
Суд надає оцінку вищенаведеним обставинам у справі в їх сукупності та зазначає про наявність підстав вважати господарські операції між позивачем та його контрагентом такими, що фактично відбулись, що спростовує позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства за результатами господарських взаємовідносин з ПП «Нові Долиняни».
На переконання суду, доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту. Однак, відповідачем під час розгляду справи не надано будь-яких доказів, які б ставили під сумнів фактичне здійснення господарських операцій позивача та доказів, які виключають право позивача на формування податкового кредиту.
Суд звертає увагу, що позивач не зобов`язаний перевіряти дотримання податкового законодавства своїми контрагентами та господарюючими суб`єктами, які здійснюють постачання товарів чи робіт цим контрагентам, не зобов`язаний нести відповідальність за несплату податків продавцями (постачальниками), або за можливу недостовірність відомостей про них, за умови необізнаності щодо неї.
Твердження податкового органу про здійснення контрагентом позивача різних видів господарської діяльності не свідчить про неможливість продажу зернових, оскільки поєднання декількох видів господарської діяльності законом не заборонено.
З огляду на викладене, співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження фактичного придбання товару вказує, що спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем не надано.
Враховуючи вищенаведені обставни в їх сукупності та висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 22 січня 2026 року у справі №580/10660/24, суд дійшов висновку, що позивач правомірно відобразив у складі податкового кредиту за господарськими операціями з контрагентом на підставі належним чином оформлених останнім первинних бухгалтерських документів, тому оскаржене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “РуїсТоріха проти Іспанії” від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 16.10.2024 №15278/23-00-07-04-01.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ 44131663) на користь приватного підприємства “Центрагроекспорт” (вул. Героїв Дніпра, 69, кв. 365, м. Черкаси, 18001, код ЄДРПОУ 40031322) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 20.07.2026.

Суддя 	Валентин ГАРАЩЕНКО