ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" серпня 2026 р. справа № 300/3553/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення переплати грошового забезпечення 

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь переплату грошового забезпечення в розмірі 38362,80 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок самовільного залишення відповідачем військової частини, здійснено перерахунок грошового забезпечення, внаслідок чого утворилася переплата в розмірі 110698,85 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
07.08.2026 позивачем подана заява від 06.08.2026 про виправлення описки в позовній заяві згідно якої представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини переплату грошового забезпечення у сумі 110698,85 грн., з яких грошове забезпечення – 79885,38 грн., компенсація ПДФО – 14379,37 грн., ЄСВ 16434,10 грн. (а.с. 93,94).
Ухвала про відкриття провадження направлялась відповідачу за адресою його місця реєстрації, однак вказана кореспонденція повернулася до суду неврученою (а.с. 90).
22.06.2026 Івано-Франківським окружним адміністративним судом опубліковано оголошення на вебпорталі "Судова влада України" (а.с.92) .
Однак відповідачем у встановлений ухвалою суду строк відзив не подано.
За таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши та оцінивши докази, судом встановлено наступне.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №222 від 31.07.2025 року, молодшого сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та наказано вважати таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 18).
Згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 20.02.2026 №270 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини після лікування молодшого сержанта ОСОБА_1 
Службовим розслідуванням встановлено, що згідно рапорту начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 16.02.2026 під час перевірки стану обліку особового складу підпорядкованих підрозділів щодо своєчасності прибуття та вибуття військовослужбовців з відпусток за станом здоров`я, а також після виписки з медичних закладів, встановлено відсутність у окремих військовослужбовців медичних документів, які підтверджують їх перебування в закладах охорони здоров`я, або довідок військово-лікарської комісії щодо продовження відпустки за станом здоров`я, а саме: молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира зенітного ракетного відділення, який вибув 18.08.2025 до військової частини НОМЕР_2 на проходження ВЛК з пункту постійної дислокації на підставі направлення військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2025 №488. У відповідь на запит щодо перебування даного військовослужбовця у відповідному медичному закладі отримано відповідь від командування військової частини НОМЕР_2 , що молодший сержант ОСОБА_2 проходив ВЛК з 18.08.2025 по 12.09.2025 та отримав рішення ВЛК щодо потреби у відпустці для лікування терміном 30 календарних днів. На стаціонарному лікуванні після проходження ВЛК у даному медичному закладі не знаходиться. ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено, що молодший сержант ОСОБА_1 за направленням на лікування не звертався і на тимчасовому обліку згідно відпускного квитка не перебував.
Таким чином відповідач в період з 13.09.2025 самовільно залишив військову частину не повернувшись після ВЛК до місця виконання завдань за призначенням. 
Відповідно довідки-розрахунку сума надлишкових витрат військової частини при нарахуванні грошового забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 за період самовільного залишення військової частини з 13.09.2025 по 15.12.2025 становить 110698,85 грн (а.с. 76).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).
Відповідно до пункту 2 Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктом 3 Порядку №260 визначено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:
штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);
накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;
накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;
накази про присвоєння військових звань;
грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Згідно пункту 9 Порядку №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Відповідно до пункту 12 Порядку №260, військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.
Натомість, згідно пункту 15 Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Згідно пункту 5 розділу XVI Порядку №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
Таким чином, з дня самовільного залишення відповідачем військової частини останній втратив право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця.
Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі змістом цієї норми, зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Отже, не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
Судом встановлено, що відповідач діяв недобросовісно, оскільки був відсутній на службі без поважних причин (без належного документального підтвердження поважності відсутності), проте отримав грошове забезпечення, а відтак наявні підстави для стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів.
Факт відсутності військовослужбовця за місцем служби понад три доби в умовах воєнного стану та сума переплати грошового забезпечення підтверджена матеріалами службового розслідування (а.с. 52-75), наказом №1040 від 15.04.2026 (а.с. 77-78) та довідкою про вартісну оцінку завданої шкоди від 29.03.2026 №1472/27/886 (а.с. 76).
За наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) безпідставно набуті кошти під час фактичного невиконання обов`язків військової служби за період з 13.09.2025 по 15.12.2025 в розмірі 110698 (сто десять тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн. 85 коп. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Григорук О.Б.