Справа № 183/6797/26
№ 2-о/183/209/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Григорьєвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Самарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, -

в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції сторін у процесуальних заявах по суті.
03.06.2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить:
- встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця міста Новомосковська Дніпропетровської області, в лікарні міста Лілієнфельд Округу Лілієнфельд Федеральна земля Нижня Австрія Республіки Австрія 02 квітня 2026 року;
- зобов`язати Самарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеси) зареєструвати факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця міста Новомосковська, Дніпропетровської області, померлого в лікарні міста Лілієнфельд Округу Лілієнфельд Федеральна земля Нижня Австрія Республіки Австрія 02 квітня 2026 року та видати свідоцтво про його смерть та витяг із реєстру актів цивільного стану про смерть. 
В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що він від шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської області, який з 15 березня 2022 року, після широкомасштабного вторгнення російською федерації на територію України, звернувся в штаб в/ч НОМЕР_2 НОМЕР_3 бригади територіальної оборони, із цього дня був зарахований на посаду солдата, отримав зброю і став на захист безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. 
ОСОБА_2 брав безпосередню участь з 15.03.2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 в боях по захисту міста Києва, Київської області, міста Харкова та Харківської області, Бахмутської міської громади Бахмутського району Донецької області, Лиманської міської громади Краматорського району Донецької області та Курилівської сільської громади Куп`янського району Харківської області.
Під час захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, ОСОБА_2 отримав захворювання у вигляді аденокарциноми нижньої третини стравоходу сТ4N2M0, IV ступеню, та з 14.07.2025 року почав лікуватися в Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військово-клінічний госпіталь», після чого був направлений в ДНП «Національний інститут раку», де пройшов чотири курси хіміо-терапій, після чого був направлений на лікування в шпиталь імені Святого Йосипа у місто Відень, Республіки Австрія.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер в лікарні міста Лілієнфельд Округу Лілієнфельд Федеральна земля Нижня Австрія Республіки Австрія, куди його привезла карета швидкої допомоги із міста Трайсена, поблизу міста Відень, де він тимчасово проживав під час лікування в шпиталі ім. Святого Йосипа у місті Відні.
08.04.2026 року ОСОБА_1 отримав повідомлення з Посольства України в Республіці Австрія про смерть свого сина, копію листа ним було направлено до в/ч НОМЕР_4 , куди був переведений його син, після початку лікування в липні 2025 року.
09.04.2026 року ОСОБА_1 отримав повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 про смерть свого сина - сержанта ОСОБА_2 . 
Тіло сина було евакуйовувано 17.04.2026 року Службою «Вантаж 200», від перевізника заявник отримав пакет документів, виданих в Австрії, а саме: свідоцтво від 13.04.2026 року про смерть ОСОБА_2 , виданого Службою реєстрації актів цивільного стану та громадянства міста Лілієнфельд Округу Лілієнфельд Федеральна земля - Нижня Австрія, Республіки Австрія, з Апостилем; витяг з реєстру про смерть ОСОБА_2 та сертифікат на перевезення труни та тіла з Апостилем.
Поховання ОСОБА_2 відбулося 18.04.2026 року на ОСОБА_4 кладовища ( 
ОСОБА_5 зазначає, що надав всі отримані документи в ІНФОРМАЦІЯ_6 , але від НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони, де проходив службу ОСОБА_2 , заявник отримав повідомлення про неможливість виключення зі списків особового складу бригади, оскільки відсутнє свідоцтво про смерть та витяг з реєстру Актів цивільного стану про смерть, виданих компетентними органами держави України.
29.04.2026 року заявник звернувся із заявою до Самарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеси), приклавши до неї наступні копії документи, отриманих з Республіки Австрії. 
Між тим, 01.05.2026 року ОСОБА_1 отримав письмову відмову Самарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі у видачі свідоцтва про смерть через відсутність лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 або фельдшерської довідки про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 .
Таким чином враховуючи викладене вище, з метою подальшого оформлення своїх спадкових прав, ОСОБА_1 змушений звернутись до суду з відповідною заявою.
У письмових поясненнях на заяву представник заінтересованої особи - Самарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеси) звернув увагу, що в матеріалах справи міститься свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , видане Об`єднаним органом РАЦС та відділень у справах громадянства Лілієнфельда за № 002079/2026 з проставленим апостилем, яке, відповідно до ст. 13 Закону «Про міжнародне приватне право», визнається дійсним в Україні, у разі його легалізації, якщо інше не передбачене законом або міжнародним договором України. Отже, заінтересована особа зазначає, що повторна перереєстрація актів цивільного стану чинним законодавством України не передбачена.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 04 червня 2026 року відкрито провадження по справі (а.с. 30).
Заявник у призначене судове засідання не з`явився, звернувшись до суду із заявою в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, також надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши подані докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим Новомосковським відділом РАЦСу (а.с. 8).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється учасником бойових дій, про що свідчить відповідне свідоцтво (а.с. 9).
Під час захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, наш ОСОБА_2 отримав захворювання у вигляді аденокарциноми нижньої третини стравоходу сТ4N2M0, IV ступеню (а.с. 12), та з 14.07.2025 року почав лікуватися в Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військово-клінічний госпіталь», після чого був направлений в ДНП «Національний інститут раку», де пройшов чотири курси хіміо-терапій, після чого був направлений на лікування в шпиталь імені Святого Йосипа у місто Відень, Республіки Австрія, на підтвердження чого надано витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (а.с. 10).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер в лікарні міста Лілієнфельд Округу Лілієнфельд Федеральна земля Нижня Австрія Республіки Австрія, про що свідчить свідоцтво про смерть Об`єднанням органів РАЦС та відділень у справах громадянства Лілієнфельда (а.с. 17-18).
08.04.2026 року ОСОБА_1 отримав повідомлення з Посольства України в Республіці Австрія про смерть ОСОБА_2 (а.с. 14).
09.04.2026 року ОСОБА_1 отримав сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_5 про смерть свого сина сержанта ОСОБА_2 .(а.с. 15) 
У відповідності до свідоцтва про поховання ОСОБА_2 таке поховання відбулося 18.04.2026 року на ОСОБА_4 кладовища (Цегельний) (а.с. 26).
29.04.2026 року заявник звернувся із заявою до Самарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеси) (а.с. 27). 
01.05.2026 року ОСОБА_1 отримав письмову відмову Самарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі у видачі свідоцтва про смерть через відсутність лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 або фельдшерської довідки про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, лікарського свідоцтва про перинатальну смерть (а.с. 28).
Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У відповідності до ст. 315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у тому числі, відповідно до 8 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлений факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України.
Як вбачається із положень Глави IV Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, документи про державну реєстрацію актів цивільного стану іноземців, осіб без громадянства та громадян України, які проживають за кордоном, витребовуються через дипломатичні представництва та консульські установи України за кордоном, а також через Міністерство закордонних справ України за заявою або анкетою (установленого зразка), підписаною особою, яка витребовує документи.
Якщо договорами про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, установлений інший порядок витребування цих документів від компетентних органів іноземних держав, то діють правила, передбачені відповідним договором.
Реєстрація смерті ОСОБА_2 здійснена Об`єднанням органів РАЦС та відділень у справах громадянства Лілієнфельда район Лілієнфельда*Нижня Австрія. 
У відповідності до ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Аналогічна норма щодо визнання дійсними документів, що видаються уповноваженими органами іноземних держав, міститься і в п.8 глави 1 розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5.
Суду не подано доказів визнання недійсним виданого свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , як і не надано доказів відсутності його легалізації в Україні.
Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.
Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Фізична смерть ОСОБА_2 суду доведена, як і доведений факт реєстрації смерті ОСОБА_2 уповноваженими органами Республіки Австрії у встановленій формі, видане свідоцтво про смерть вважається легалізованим, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити. 
Оцінюючи посилання заявника на те, що НОМЕР_3 окрема бригада територіальної оборони в усному порядку вимагає свідоцтво про смерть українського зразка, варто звернути увагу на наступне.
У відповідності до Порядку призначення та виплати окремим категоріям осіб з числа членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) члена сім`ї, затвердженого постановою КМУ № 936 від 30 липня 2025 року, цей Порядок визначає механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у бойових діях під час проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - одноразова грошова допомога), деяким категоріям осіб з числа членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України.
Одним із документів, який додається до заяви про виплату грошової допомоги є свідоцтво про смерть Захисника або Захисниці України.
Зазначений порядок не містить обов`язку члена сім`ї загиблого надавати свідоцтво про смерть українського зразка.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 76, 81, 89, 263, 265, 293, 315 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, заінтересована особа – Самарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя       Сорока О.В.