| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1348/23 Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді Безименної Н.В.
суддів Аліменка В.О. та Вівдиченко Т.Р.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року позов було задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи на території російської федерації з 01.01.2004 по 30.05.2008, з 05.08.2008 по 19.10.2009, з 02.11.2009 по 26.01.2012 та обчисленні розміру пенсії за віком без врахування заробітної плати за періоди роботи з 01.01.2004 по 30.05.2008, з 05.08.2008 по 19.10.2009, з 02.11.2009 по 26.01.2012;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи на території російської федерації з 01.01.2004 по 30.05.2008, з 05.08.2008 по 19.10.2009, з 02.11.2009 по 26.01.2012 та заробітної плати за періоди роботи з 01.01.2004 по 30.05.2008, з 05.08.2008 по 19.10.2009, з 02.11.2009 по 26.01.2012 відповідно до виписки з особового рахунку застрахованої особи форми СЗИ-5 від 22.01.2013 року з 19 серпня 2022 року та виплатити перераховану пенсію з врахуванням фактично виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року задоволено заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області шістдесятиденний строк для подання до суду звіту про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 580/1348/23.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати до суду протягом шістдесяти днів від дати отримання копії цієї ухвали звіт про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 580/1348/23 в частині перерахунку та виплати позивачу пенсії з 19.08.2022 із зарахуванням заробітної плати за періоди роботи з 01.01.2004 по 30.05.2008, з 05.08.2008 по 19.10.2009, з 02.11.2009 по 26.01.2012 відповідно до виписки з особового рахунку застрахованої особи форми СЗИ-5 від 22.01.2013.
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.07.2025 № 2000-0802-7/103309 про виконання рішення суду у цій справі.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.07.2025 № 2000-0802-7/103309 про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 у справі № 580/1348/23.
Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в прийнятті звіту про виконання рішення суду. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення суду від 30.11.2023 у справі № 580/1348/23 відповідачем не виконано.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. Будь-які його письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Беручи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, введення в Україні воєнного стану, заяву відповідача про розгляд справи без участі його представника, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Колегія суддів звертає увагу, що Верховним Судом уже сформована судова практика щодо застосування цих положень Основного Закону України, зокрема, у постановах від 14.08.2018 у справі №826/4174/16, від 18.10.2018 у справі №802/2135/17-а, від 22.01.2019 у справі №813/142/16, від 11.11.2020 у справі №191/1169/16-а(2-а/191/7/17), від 18.05.2022 у справі №140/279/21, від 01.06.2022 у справі № 640/25836/20 та від 27.07.2022 у справі № 540/606/20.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абз. 3 п. 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).
Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у п. 43 рішення у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00, від 20.07.2004) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
У Рішенні від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене ст. 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (п. 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України" від 07.06.2005, заява № 6318/03; п. 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004, заява №60750/00; п.п. 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009, заява №40450/04; п. 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia" від 28.11.2006, заява № 30779/04).
На підставі аналізу ст.ст. 3, 8, ч. 1 та 2 ст. 55, ч. 1 та 2 ст. 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в п. 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 наголосив, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Відповідно до ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Аналогічні положення містяться у ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, а також ст.ст. 14 та 370 КАС України.
Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23.04.2020 у справі №560/523/19, від 01.02.2022 у справі №420/177/20 та від 18.05.2022 у справа №140/279/21.
Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26.01.2021 у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.ст. 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 2, 14, 370 КАС України та ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).
Колегія суддів зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
Зазначені висновки Суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01.02.2022 у справі №420/177/20 та ухвалах від 26.01.2021 у справі №611/26/17, від 07.02.2022 у справі №200/3958/19-а.
На момент розгляду судом першої інстанції заяви позивача про встановлення судового контролю, ст. 382 КАС України передбачалось дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з положеннями ч.1-3 ст. 382 КАС України (в редакції, чинній до 19.12.2024) суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
В той же час, Законом України від 21.11.2024 №4094-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» статтю 382 КАС України викладено в новій редакції, а сам КАС України доповнити статтями 382-1 - 382-3.
Частиною 1 ст.382 КАС України (в поточній редакції) передбачено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 вказаної статті суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
З рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 вбачається, що ГУ ПФ України в Харківській області зобов`язано здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи на території російської федерації з 01.01.2004 по 30.05.2008, з 05.08.2008 по 19.10.2009, з 02.11.2009 по 26.01.2012 та заробітної плати за періоди роботи з 01.01.2004 по 30.05.2008, з 05.08.2008 по 19.10.2009, з 02.11.2009 по 26.01.2012 відповідно до виписки з особового рахунку застрахованої особи форми СЗИ-5 від 22.01.2013 року з 19 серпня 2022 року та виплатити перераховану пенсію з врахуванням фактично виплачених сум.
Вказане судове рішення набрало законної сили 17.01.2024 у відповідності до положень ст. 255 КАС України.
З поданого звіту про виконання судового рішення вбачається, що ГУ ПФ України в Харківській області провело ОСОБА_1 з 19.08.2022 перерахунок розміру пенсії за віком із врахуванням стажу роботи в російській федерації з 01.01.2004 по 30.05.2008, з 05.08.2008 по 19.10.2009, з 02.11.2009 по 26.01.2012. Загальний страховий стаж після перерахунку складає 25 років 01 місяць 27 днів.
Також, ГУ ПФ України в Харківській області зазначено, що ним виконано рішення суду від 30.11.2023 у справі № 580/1348/23 в частині перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 19.08.2022 із зарахуванням заробітної плати за періоди роботи з 01.01.2004 по 30.05.2008, з 05.08.2008 по 19.10.2009, з 02.11.2009 по 26.01.2012 відповідно до виписки з особового рахунку застрахованої особи форми СЗИ-5 від 22.01.2013.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П = Зп?Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Проте, відповідно до долученого до Звіту перерахунку пенсії, його здійснено без врахування заробітної плати за періоди роботи з 01.01.2004 по 30.05.2008, з 05.08.2008 по 19.10.2009, з 02.11.2009 по 26.01.2012 відповідно до виписки з особового рахунку застрахованої особи форми СЗИ-5 від 22.01.2013.
За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 у справі №580/1348/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виконано, оскільки останній суперечить змісту рішення суду, яке підлягало виконанню та висновкам суду в ухвалі про встановлення судового контролю.
В силу ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для її скасування із ухваленням нової постанови про відмову в прийнятті звіту про виконання рішення суду з підстав, наведених у даній постанові.
Нормами ч. 2 ст. 328 КАС України не передбачено оскарження постанови суду апеляційної інстанції, постановленої за наслідком перегляду ухвали суду першої інстанції за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329, 382-3 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року - скасувати. 
Постановити нову ухвалу, якою у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.07.2025 № 2000-0802-7/103309 про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 580/1348/23 - відмовити.
Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк для подання до Черкаського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 580/1348/23 в частині перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 19.08.2022 із зарахуванням заробітної плати за періоди роботи з 01.01.2004 по 30.05.2008, з 05.08.2008 по 19.10.2009, з 02.11.2009 по 26.01.2012 відповідно до виписки з особового рахунку застрахованої особи форми СЗИ-5 від 22.01.2013, який складає один місяць з дня отримання копії цієї постанови суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Текст постанови виготовлено 11 серпня 2026 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О.Аліменко

Т.Р.Вівдиченко