Сарненський районний суд 
Рівненської області
________________________________________________________________
Справа № 572/3763/26
Провадження №3/572/1197/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

11 серпня 2026 року 
Суддя Сарненського районного суду Рівненської області ВЕДЯНІНА Т.О., розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
права, передбачені ст.268 КУпАП, зміст ст.63 Конституції України роз`яснені,
за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

17 липня 2026 року відносно ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до фабули якого він 07 липня 2026 року о 07 годині 00 хвилин в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство , тобто умисно вчинив дії психологічного характеру, а саме завдав психологічне насильство до своєї матері ОСОБА_2 , ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що відносно своєї матері , ні батька домашнього насильства не вчиняв, про заяву матері дізнався, через два тижня, коли поліцейський відбирав у нього пояснення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення працівником поліції долучено, зокрема, заяву та письмові пояснення ОСОБА_2 яка просить притягнути до адміністративної відповідальності її сина ОСОБА_1 , оскільки останній вчиняє відносно неї психологічне насильство , також ображає батька, б`є його, письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від 17.07.2026 року, який заперечив факт вчинення домашнього насильства стосовно батьків 07 липня 2026 року, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_1 , поліцейським визначено я рівень небезпеки як високий, рапортом реєстрації повідомлення ОСОБА_2 про те, що її син з невісткою нецензурно її ображає.
В той же час в якості свідків жодних осіб в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено. 
Відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до - Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
З матеріалів справи вбачається, що докази, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, ґрунтуються лише на письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_2 про обставини вчинення домашнього насильства, які ОСОБА_1 заперечуються. 
Також у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що дії ОСОБА_1 викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відтак, враховуючи досліджені докази, суд вважає, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку з тим, що пояснення ОСОБА_1 не спростоване іншими наявними у справі доказами, а долучені до матеріалів справи письмові докази є не достатніми для підтвердження вини останнього у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення, суд прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись п.1.ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя