Справа №487/3196/26
Провадження №2-а/487/41/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2026 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання – Щербатюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту Патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
за участю: 
представника позивача – Коваля О.В.
представників відповідача – Ахіджанової О.Ю., Палієнко Д.Т. 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Коваль О.В., звернувся до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_2 , Департаменту Патрульної поліції, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №7037310 від 16 квітня 2026 року про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень. Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 квітня 2026 року приблизно о 18 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 керував електроскутером марки Crosser CR-13 та рухався по вулиці 9-та Повздовжня м. Миколаєві де був зупинений інспектором 2 взводу 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Друзь Рустамом Івановичем який повідомив, що ОСОБА_1 нібито порушив правила дорожнього руху, а саме здійснив проїзд на забороняючий сигнал світлофору. Поліцейський повідомив про необхідність пред`явити посвідчення водія, на що ОСОБА_1 повідомив, що вказаний транспортний засіб відповідно до законодавства України не є механічним транспортним засобом, у зв`язку з потужністю двигуна менше 3 КВт та керування таким транспортним засобом не вимагає отримання посвідчення водія категорії А1. Після чого поліцейський повідомив, що буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст. 126 КУпАП у зв`язку з відсутністю посвідчення водія. Таким чином працівником патрульної поліції було винесено постанову про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Зазначеною постановою про адміністративне правопорушення серія ЕНА №7037310 від 16 квітня 2026 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Відповідно до вищезазначеної постанови, 16 квітня 2026 року року о 18 годині 57 хвилин, за адресою м. Миколаїв вул. 9-та Повздовжня керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, при перевірці документів водій не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, правопорушення об`єднано за більш суворе згідно ст. 36 КУпАП, чим порушив п. 2.1 ПДР - керування ТЗ, яка не має права керування таким ТЗ. Позивач вважає вказану постанову такою, що не відповідає вимогам закону (неправомірною), необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
01.05.2026 року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі.
15.05.2026 року представник відповідача Департаменту Патрульної поліції надіслав на електронну адресу суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що під час несення служби 16.04.2026 поліцейськими управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, керував транспортним засобом Crosser CR-13 (електроскутер) без державного номерного знаку який рухався за адресою: м. Миколаїв, по просп. Миру зі сторони вул. Будівельників в напрямку вул. Південна. Під`їжаючи до нього, по вул. 1-А Лінія та просп. Миру, водій електроскутеру не зупинився на забороняючий червоний сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3.е) Правил дорожнього руху (далі - ПДР України).В подальшому, за адресою: м. Миколаїв, вул. 9-А Поздовжня, 3, було прийнято рішення зупинити вищевказаний транспортний засіб на підставі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". Інспектор Друзь Р.І. підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України.Інспектор, керуючись Законом України «Про Національну поліцію» та Правилами дорожнього руху України, висунув законну вимогу про пред`явлення посвідчення водія відповідної категорії. У відповідь Позивач повідомив, що не отримував посвідчення водія, мотивуючи це тим, що для керування таким засобом посвідчення водія не вимагається. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.п. 2.1 а) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, інспектором було складено відповідні матеріали. Водієві було в повному обсязі роз`яснено його права відповідно до статті 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. За результатами розгляду матеріалів справи стосовно Позивача було винесено адміністративну постанову та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень відповідно до санкцій статті, та вручено копію постанови під підпис.
Відповідно до п.п. 2.13 ПДР України категорія А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України транспортний засіб – це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Поряд із цим, у ПДР України відсутнє визначення «електроскутер». Однак, зважаючи на те, що електроскутер Crosser CR-13, яким керував позивач, обладнаний сидінням, призначений для перевезення людей та приводиться в рух за допомогою двигуна, то він є транспортним засобом.
Відтак, посилання позивача на те, що електроскутер не є механічним транспортним засобом, не може слугувати підставою для звільнення особи від відповідальності за протиправну поведінку, оскільки це, хоча і є недоліком юридичної техніки при написанні нормативного акта, однак, зважаючи на зміст вказаних вище норм в сукупності, такий недолік не може вважатись настільки суттєвим, щоб ставити під сумнів правомірність складеної інспектором постанови.
Електроскутер, яким керував ОСОБА_3 , є транспортним засобом. Відповідно, водій такого транспортного засобу зобов`язаний дотримуватись ПДР України та мати посвідчення водія категорії А1.
Оскільки електроскутер має потужність 2000 Вт, він підлягає класифікації як транспортний засіб. Таким чином, особа, яка керує ним без відповідного посвідчення водія, є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.
Статус водія поширюється не лише на осіб, які керують механічними транспортними засобами з електродвигуном потужністю понад 3 кВт, але й на осіб, які керують транспортними засобами з меншою потужністю, якщо останні підпадають під визначення транспортного засобу згідно з чинним законодавством.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення з підстав зазначених в позові. 
В судовому засіданні представники відповідачка позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити, з підстав зазначених у відзиві на позов. 
01.09.2026 представник відповідача Палієнко Д.М. подала до суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника.
01.09.2026 представник позивача Коваль О.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення. 
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. 
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до постанови серії ЕНА №7037310 від 16.04.2026 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16 квітня 2026 року о 18 годині 57 хвилин, за адресою м. Миколаїв вул. 9-та Повздовжня керуючи транспортним засобом Crosser CR-13 проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, при перевірці документів водій не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, правопорушення об`єднано за більш суворе згідно ст. 36 КУпАП, чим порушив п. 2.1 ПДР - керування ТЗ, яка не має права керування таким ТЗ, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.126 КУпАП. Цією ж постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки регулює Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ, який відповідно визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 9 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» 30.06.1993 року №3353-XII кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
Право на керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано, зокрема: мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) - особам, які досягли 16-річного віку.
Особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти відповідну підготовку в акредитованому закладі або самостійно опанувати зміст теоретичного модуля типової навчальної програми з урахуванням категорій транспортних засобів та пройти відповідну підготовку з практичного керування в акредитованому закладі або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.
Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно із частиною 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» 30.06.1993 року №3353-XII водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до приписів п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі статті 124\1 - 126.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП.
Зазначена правова норма встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Об`єктом правопорушення є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушення - це формальний склад керування транспортними засобами особами, які не мають права керування цими засобами, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування.
Суб`єктивною стороною правопорушення є вина у формі прямого умислу щодо порушення встановленого порядку керування транспортним засобом, і у формі необережності - щодо наслідків діяння у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна.
Позивачу інкриміновано порушення п.2.1.а) Правил дорожнього руху.
Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі -ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 1.10. ПДР встановлює, що терміни, наведені у цих Правилах, мають таке значення:
механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;
мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;
Відповідно до п. 2.1.а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).
За приписами п.2.4.а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР.
Слід також враховувати, що відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340 ( Положення №340), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Відповідно до приписів п. 3 Положення №340 транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються, зокрема, на категорії:
А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Тобто, керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном, потужністю до 4кВт можливе лише за наявності посвідчення водія.
Судом також досліджено наданий відповідачем відеозапис, з якого вбачається, що на місці зупинки поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 причину зупинки, права та обов`язки, а також відповідні пункти Правил дорожнього руху України всупереч яким рухався позивач. ОСОБА_1 керував електроскутером Crosser CR-13 без права керування таким транспортним засобом. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 керував електроскутером Crosser CR-13, який має двигун потужністю 2000 Вт, за допомогою якого він приводиться у рух, тобто, вказаний електроскутер відповідно до вищезазначеного Закону України є низькошвидкісним легким електричним транспортним засобом.
Отже, транспортний засіб Crosser CR-13, яким керував позивач, хоч і не є механічним, адже обладнаний електродвигуном потужністю 2000 Вт, проте являється двоколісним транспортним засобом, який за своїми технічними характеристиками прирівняний до мопеду.
Доводи представника позивача про те, що електроскутер, на якому він рухався, не є механічним транспортним засобом, а тому не може нести відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП є безпідставними з огляду на наступне.
Суд зазначає, що водіями (відповідно до п.1.10 ПДР України) вважаються не лише особи, які керують механічними транспортними засобами, тобто, які обладнані електродвигуном потужністю понад 3 кВт, а й тими транспортними засобами, які не перевищують таких параметрів потужності.
З огляду на вищевикладене, відповідно до пункту 2.13 Правил дорожнього руху, частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», пункту 3 Положення від 08.05.1993 року №340, позивачка для керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном потужністю до 4 кВт, зобов`язана була мати посвідчення водія категорії «А1» та відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху і статті 16 Закону України «Про дорожній рух» виконати свій обов`язок, пред`являти на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія.
Наразі, позивач водійське посвідчення категорії А1 не отримував.
Оскільки під час прийняття оспорюваної постанови сержант патрульної поліції діяв на підставі та у межах своїх повноважень, висновки відповідача є обґрунтованими та підтверджені належними доказами, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд також враховує наведений Верховним Судом у постанові від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22 правовий висновок, згідно із яким використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху, у розумінні статті 1187 Цивільного кодексу України, є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна. Для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Відповідач довів правомірність винесеної ним постанови у справі про адміністративне правопорушення і оскаржувана постанова є обґрунтованою і законною. 
Вина позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена та підтверджується належними та допустимими доказами.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для стягнення судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.
Керуючись ст. ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 136, 139, 211, 220, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту Патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
Відповідачі: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3, код ЄДРПОУ 40108646.
Друзь Рустам Іванович, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , інші відомості невідомі.

Суддя:         С. М. Афоніна