СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/7447/26
пр. № 2/759/8351/26
18 червня 2026 року м. Київ Святошинський районний суд м. Києва 
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання КосінськоїІ.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовними вимогами Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:
І. Позиція сторін у справі
у березні 2026 р. до суду надійшла вищезазначена позовна заява, позивач просить стягнути з відповідача 53259 грн 90 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір у розмірі 3328 грн 00 коп. 
В обґрунтування позову зазначає, що 16.12.2022 о 16 год. 45 хв., по вул. Жмеринська, 24 в м. Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ Мегсеdes-Веnz Vito, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та ТЗ Мегсеdes-Веnz GLC 300, д.н. НОМЕР_2 . У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ Мегсеdes-Веnz GLC 300, д.н. НОМЕР_2 , що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2023 року, а також було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП відповідача. Враховуючи наявність Полісу, страхова компанія ПрАТ «СК УНІКА», в якій застраховано пошкоджений ТЗ Мегсеdes-Веnz GLC 300, д.н. НОМЕР_2 за сертифікатом добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО»№ 131266/4057/0024122 від 16.05.2022 року, звернулась до АТ «СГ «ТАС»(приватне) з заявою №33303 на виплату страхового відшкодування в розмірі 89111,16 грн. з наданням всіх необхідних документів. На підставі зібраних документів позивачем складено Страховий акт № 05279/40/923 від 17.03.2023 року на суму 53259,90 грн., яка була виплачена в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 325913 від 22.03.2023 року. ДТП сталося внаслідок порушення відповідачем ПДР, а тому з відповідача в порядку регресу підлягає стягненню відшкодування у розмірі 53259 грн 90 коп.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду
відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2026 справу розподілено на суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 37-38).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 40-41).
Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідачу надсилалася ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї, конверт повернувся на адресу суду - за закінченням терміну зберігання (а.с. 52). Відзив на позовну заяву до суду не направлено, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили.
Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України.

ІІІ. Фактичні обставини справи
cудом встановлено, що 16.12.2022 о 16 год. 45 хв., по вул. Жмеринська, 24 в м. Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ Мегсеdes-Веnz Vito, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та ТЗ Мегсеdes-Веnz GLC 300, д.н. НОМЕР_2 .
У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ Мегсеdes-Веnz GLC 300, д.н. НОМЕР_2 , що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2023 року, а також було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП відповідача(а.с.9).
ПрАТ «СК «УНІКА» склало страховий акт № 6715518318 відповідно до якого виплата страхового відшкодування за пошкоджений ТЗ Мегсесіез-Вепг СЬС 300, д.н. НОМЕР_2 склала 89111,16 грн., що підтверджується платіжними доручення № 065393 від 05.01.2023 року(а.с.28).
На момент скоєння ДТП ,враховуючи наявність Полісу, страхова компанія ПрАТ «СК УНІКА», в якій застраховано пошкоджений ТЗ Мегсеdes-Веnz GLC 300, д.н. НОМЕР_2 за сертифікатом добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО»№ 131266/4057/0024122 від 16.05.2022 року, звернулась до АТ «СГ «ТАС»(приватне) з заявою №33303 на виплату страхового відшкодування в розмірі 89111,16 грн. з наданням всіх необхідних документів (а.с.7, 14-15).
АТ «СГ «ТАС» з відповідачем було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № ЕР 211360889, забезпеченим ТЗ за Полісом є Мегсеdes-Веnz Vito, д.н. НОМЕР_1 . Франшиза, згідно Поліса, становить 3200,00 грн. (а.с. 7).
Позивачем складено Страховий акт № 05279/40/923 від 17.03.2023 року із коефіцієнтом зносу на суму 53259,90 грн., яка була виплачена в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 325913 від 22.03.2023 року(а.с.31).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду
пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За змістом положень статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України. 
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 
Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV), чинний на момент скоєння ДТП. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (стаття 2 Закону № 1961-IV).
Статтею 6 Закону № 1961-ІV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. 
Відповідно до абзацу «в» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником)».
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2023 року (Справа № 759/495/23) встановлено, що відповідач від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився.
Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач поніс витрати страхового відшкодування у розмірі 53259 грн 90 коп., а тому вказані витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1  на користь позивача.
При цьому, суд зауважує, що відповідач жодним чином не спростовував вимоги позивача щодо вказаної суми та інші обставини, не надавши до суду відзиву або доказів, які б підтверджували відсутність вини в його діях в рамках цих правовідносин.
Враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства, вимога позивача про стягнення з відповідача розміру страхового відшкодування у розмірі 53259 грн 90 коп., є обґрунтованою, доведеною, а відтак підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат
відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3328 грн 00 коп. за подання позовної заяви до суду і позовні вимоги задоволено, з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції Закону №1961-ІV, Законом Украни «Про страховування», ст.ст. 22, 993, 1166, 1187, 1191, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 137-141, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 280, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:
позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (код ЄДРПОУ 30115243) шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 53259 (п`ятдесят три тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) грн 90 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (код ЄДРПОУ 30115243) судовий збір у розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.В.Ул`яновська