| Справа №: 398/4204/26

провадження №: 2/398/3979/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"29" липня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Ремезок А.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Остапенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Позиції сторін, процесуальні дії
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 10 789,60 грн за кредитним договором від 24.10.2025 №00-10695221, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Макс Кредит».
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 24.10.2025 №00-10695221, у зв`язку з чим виникла загальна заборгованість на суму 10 789,60 грн, з яких: 6 159,70 грн заборгованість за основною сумою боргу; 2 429,90 грн заборгованості за відсотками; 2 200,00 грн – заборгованість за штрафами.
22.04.2026 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №22042026-МК/ЄАПБ, згідно з умовами якого ТОВ "Макс Кредит" відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №00-10695221.
Ухвалою суду від 06.07.2026 відкрито провадження у справі і справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 29.07.2026.
У судове засідання, призначене на 29.07.2026 сторони не з`явились.
Представник позивача в позовній заяві, просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи вважається повідомлена належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. 
17.07.2026 року відповідачем через Електронний суд подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем не доведено належним чином розмір заявленої до стягнення заборгованості. Під час дії кредитного договору нею здійснювалися платежі на його погашення. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що до складу заявленої заборгованості включено комісію. При цьому в позовних вимогах сума основного боргу визначена у розмірі 6 159,70 грн, хоча фактично отримана сума кредиту становила 5500,00 грн. Вважає, що позивач повинен надати детальний та зрозумілий розрахунок зазначеної суми із зазначенням періодів нарахування відсотків, застосованої процентної ставки та врахування здійснених нею платежів. Крім того, зазначає, що кредитний договір укладений в період дії воєнного стану в Україні, а також згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця пені (неустойки) за прострочення зобов`язань. Таким чином стягнення пені, штрафів (неустойки) за кредитним договором у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону. Відповідно до умов кредитного договору строк кредитування становить 360 днів, а кінцевий строк повернення кредиту зазначений 19.10.2026 року. Разом з тим, позов подано до закінчення строку кредитування.
24.07.2026 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення у справі в яких зазначено, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Позивачем разом з позовною заявою було надано отримані від первісного кредитора додаткові докази, а саме: підтвердження перерахування/надання коштів та детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за укладеним договором. Позивач наголошує, що учасник справи має право подати до суду власний розрахунок або згідно ст. 106 ЦПК України висновок експерта, складений на його замовлення. Тобто, якщо відповідач не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. У випадку, якщо суд вважає розрахунок заборгованості, то суд може здійснити свій власний обрахунок заборгованості, а не відмовляти в задоволенні позовних вимог. Враховуючи те, що заборгованість за договором була нарахована первісним кредитором на підставі умов кредитного договору, та в подальшому дані нарахування були відступлено ТОВ "ФК "ЄАПБ" за договором факторингу - проценти за кредитними договорами є правомірно нарахованими відповідно до істотних умов кредитного договору.
27.07.2026 року відповідачем подано заперечення на додаткові пояснення позивача та зазначено, що у поданих додаткових поясненнях позивач не усунув зазначених недоліків та повторно не надав детального розрахунку заборгованості, який би дозволив перевірити правильність визначення заявленої до стягнення суми. Позивач обмежився лише повторенням доводів позовної заяви та посиланнями на те, що до матеріалів справи нібито долучено деталізований розрахунок заборгованості. Разом з тим, надані документи містять лише перелік здійснених операцій, графік платежів та підсумкові суми однак не містять розрахунку який би дозволив встановити порядок формування заборгованості після здійснення відповідачем платежів. Таким чином, подані позивачем додаткові пояснення не містять належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.
Позивачем подано клопотання про витребування доказів від АТ «Акцент-Банк»: інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 картки банку, відкритого у банку станом на 24.10.2025; інформацію щодо належності відповідачці картки банки (рахунку) № НОМЕР_1 ; інформації щодо надходження на картковий рахунок грошових коштів у сумі 5500,00 грн в період з 24.10.2025 по 27.10.2025; виписку по картці банку (рахунку) № НОМЕР_1 в період з 24.10.2025 по 24.11.2025.
Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
В поданому суду відзиву на позовну заяву та запереченнях на додаткові пояснення позивача відповідач ОСОБА_1 визнала факт укладення кредитного договору, а також факт отримання нею кредиту в сумі 5500,00 грн.
З огляду на те, що інформація, яку просить витребувати позивач, може підтвердити обставини, вже визнані відповідачем, дане клопотання позивача суд залишив без задоволення.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України
Обставини справи, зміст спірних правовідносин
24.10.2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №00-10695221. 
Відповідно до умов даного договору ТОВ «Макс Кредит» надало відповідачу кредит на наступних умовах: сума ліміту кредитної лінії 5 5000 гривень 00 копійок; тип кредиту кредитна лінія (безвідклична); цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту) на споживчі потреби; строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів до 19 жовтня 2026 року; розрахунковий платіжний період 15 днів; тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка складає 0,94% від суми кредиту за кожний день користування кредитом та застосовується в межах строку дії кредитної лінії; знижена процентна ставка становить 0,85% від суми кредиту за кожен день користування кредитом; комісія становить 20,00% від суми кредиту, що складає 1100 гривень 00 копійок; денна процентна ставка при застосуванні стандартної процентної ставки з урахуванням комісії становить 1,00%; денна процентна ставка за цим договором у разі використання позичальником права на знижену процентну ставку та з урахування комісії становить 0,99%; орієнтовна реальна річна процентна ставка за умови користування кредитом виключно за стандартною процентної ставкою та з урахуванням комісії на дату укладення цього договору становить 3823,38%; орієнтовна загальна вартість кредиту за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою та з урахуванням комісії на дату укладення цього договору становить 25212 гривень 00 копійок; орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахування періоду користування кредитом за зниженою процентною ставкою та з урахуванням комісії на дату укладання договору становить 3656,91%; загальні витрати за кредитом за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою з урахуванням комісії на дату укладення цього договору становлять 21504 гривні 00 копійок. Також умовами договору передбачена відповідальність позичальника за невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором, а саме нарахування неустойки у вигляді штрафу у відповідному порядку та розмірі. Згідно умов договору грошові кошти у кредит надаються відповідачу шляхом їх перерахування на платіжну картку № НОМЕР_1 . Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором .
Аналогічним електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідачем 24 жовтня 2025 року було підписано додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №00-10695221 графік платежів , а також паспорт споживчого кредиту.
В підтвердження надання відповідачу грошових коштів на умовах договору позивачем до позовної заяви додано довідку щодо здійснення переказу грошових коштів, відповідно до якого 24 жовтня 2025 року на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 було зараховано грошові кошти в розмірі 5500 гривень 00 копійок згідно кредитного договору №00-10695221 від 24 жовтня 2025 року.
22 квітня 2026 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №22042026-МК/ЄАПБ (з Реєстром боржників від 22.04.2026, який є додатком за вказаного договору), відповідно до умов якого позивачу від первісного кредитора перейшли права грошової вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за договором №00-10695221 від 24 жовтня 2025 року.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №00-10695221 від 24.10.2025, наданого позивачем, загальна заборгованість позичальника станом на 22.04.2026 становить 10 789,60 грн, що складається з: 6159,70 грн заборгованість за тілом кредиту; 2429,90 грн заборгованості за відсотками; 2200,00 грн штрафні санкції згідно умов договору.
Релевантні джерела права
У частині 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтями 626, 628, 629 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частини перша, друга статті 207 ЦК України передбачають, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлює, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1049 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В той же час, в п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
В постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 зроблено правовий висновок про те, що враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно - правовими актами та триває до теперішнього часу.
За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оцінка доказів та аргументів сторін
Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу або договору відступлення прав вимоги між первісним кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником).
Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, а також підтверджено факт видачі кредиту та правомірність права вимоги позивача до відповідача.
Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. 
Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту суд доходить наступних висновків. 
Як вже було зазначено, сторонами погоджено у п. 1.3 кредитного договору, що строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) – 19.10.2026, згідно умов п. 3.7 цього договору, який також передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, якою є дата остаточного повернення кредиту, а саме 19.10.2026.
Таким чином, строк повернення тіла кредиту позичальником на момент подачі позовної заяви ще не настав.
Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. 
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Ця норма закону кореспондується з п. 4.2.6. кредитного договору, який визначає, що у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець відповідно до ч.6 ст. 16 ЗУ "Про споживче кредитування" має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом, а також у повному розмірі комісії.
Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі із направленням повідомлення про таке направлення на додаткові контактні дані позичальника, вказані в цьому Договорі, в тому числі з використанням месенджерів. З дати направлення вимоги кредитодавець має право зупинити нарахування процентів за цим договором. 
Суд зазначає, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України "Про споживче кредитування" порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ст. 16 цього Закону, та не дотримавши передбачений п. 4.2.6 кредитного договору порядок, то у відповідача як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. 
Доказів дотримання процедури дострокового повернення тіла кредиту, передбаченого п. 4.2.6 кредитного договору, позивач не надав, отже, суд дійшов висновку, що позивач не довів, що ним реалізовано право вимоги дострокового повернення кредиту у порядку, передбаченому ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування».
Відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту задоволенню не підлягають. 
Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом в сумі 2429,90 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд звертає увагу на те, що принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що позовна заява не містить зрозумілого розрахунку суми боргу, процентів, періодів їх нарахування, а також інформації про врахування здійснених нею платежів. Так, поданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 22.04.2026 містить конкретні суми та дати нарахування відсотків, комісії, а також платежів, здійснених відповідачем. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та графіку платежів, який є додатком № 1 до договору кредиту, проценти за договором нараховувалися позивачем в межах строку кредитування у загальному розмірі 2 429,00 грн. Відсоткова ставка та порядок нарахування відсотків відповідає умовам, погодженим сторонами у договорі №00-10695221 від 24.10.2025 та положенням законодавства України.
При цьому суд зазначає, що, нехтуючи принципом змагальності та не виконуючи свого обов`язку щодо доведення обставин, які мають значення для справи, ОСОБА_1 не вчинила жодних дій на спростування поданого позивачем розрахунку заборгованості, свій контррозрахунок заборгованості не надала, обмежившись лише загальними фразами щодо ненадання позивачем належного та деталізованого розрахунку заборгованості.
Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості, тому суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотки за користування кредитом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 штрафу у розмірі 2 200,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022 року) був запроваджений воєнний стан, який продовжено і на момент ухвалення цього рішення.
За змістом частини 2 статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України.
Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі №362/2159/15-ц, законодавець встановив пріоритет ЦК України у договірних відносинах. Лише у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Тому, з урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 2 200,00 грн. не підлягають задоволенню.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Окремо суд звертає увагу, що при дослідженні обставин справи і розрахунку заборгованості було встановлено, що позивачем у тіло кредиту включено суму 659,70 грн, яка є комісією за надання кредиту. Проте суд розглядає позов тільки у межах заявлених вимог та не може стягувати те, про що позивач не просив у прохальній частині позову.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 24.03.2026 про сплату судового збору в сумі 2 662,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 599,59 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 128, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 284, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №00-10695221 від 24.10.2025 у розмірі 2 429,90 грн (дві тисячі чотириста двадцять дев`ять гривень 90 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору у розмірі 599,59 грн (п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 59 копійок).
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування (ім`я) сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване в законному порядку: АДРЕСА_1 .

Суддя Анастасія Ремезок