Справа № 307/1882/25
Провадження № 2/307/651/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Ком`яті Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору про надання фінансового кредит №07699-08/2023 від 25 серпня 2023 року ТОВ «Стар файненс груп», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 15000 гривень, строком на 360 днів, на умовах визначених договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. В порушення укладених умов вказаного договору відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання – не вносив платежі передбачені умовами договору. Представник зазначив, що договір сторонами був укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, в результаті чого, відповідно до положень п.п.1,5,7 ч.11 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки. Договір укладається відповідно до вимог п.6 ч.11 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір про видачу Кредиту в електронній формі, та його підписання Сторонами накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі згідно ст.5 Закону України «Про електронну комерцію». 29 січня 2024 року ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір факторингу №29012024-1. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Стар файненс груп», включно і до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №07699-08/2023 від 25 серпня 2023 року. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позичальником становить 64875 гривень, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 15000 гривень, заборгованість за відсотками – 49875 гривень. Також представник зазначає, що неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору. Відповідачу було направлена досудова вимога про погашення кредитної заборгованості.
Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 64875 гривень заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №07699-08/2023 від 25 серпня 2023 року, сплачений судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 гривень.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Чернишин А.А. зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази відступлення права вимоги по кредитному договору №07699-08/2023 від 25.08.2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс груп» та ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», в жодному з долучених матеріалів, відсутні дані щодо передачі права вимоги саме за кредитним договором №№07699- 08/2023 від 25.08.2023 року, укладеного між ТОВ «Стар Файненс груп» та ОСОБА_1 , а тому вважає що перехід права вимоги за кредитним договором №07699-08/2023 від 25.08.2023 року до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не відбувся, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного факту Представник зазначає, що ТОВ «ФК «Кредит Капітал» не є належним позивачем у справі. Кредитний договір ОСОБА_1 , укладав на веб-сайті Товариства, проте не визнає обставини того, що був належно ознайомлений із умовами кредитного договору, що додані до позовної заяви. Після підписання кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора, в автоматичному режимі на електронну адресу відповідача було направлено копію кредитного договору, що долучена до матеріалів позовної заяви, оскільки заява-анкета на отримання фінансового кредиту, правила надання коштів у позику ТОВ Стар Файненс груп», договір про надання фінансового кредиту, додаток №1 до Договору, паспорт споживчого кредиту не містять підпису ОСОБА_1 . На підтвердження наявності заборгованості відповідача представник позивача долучив розрахунок заборгованості, сформований первинним кредитором, проте які дані використовувались при складенні даного розрахунку позивачу невідомо. Разом з тим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що кредитні кошти були отримані відповідачем. Матеріали справи не містять і доказів того, що кредитодавцем виконані умови кредитного договору №07699-08/2023. від 25.08.2023 року та надано позичальнику ОСОБА_1 кредит, оскільки відсутні докази того, на який саме рахунок або картку перераховувались кредитні кошти та докази того, що ці реквізити вказані саме відповідачем. Просить суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.
У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що доводи представника відповідача про неналежне ознайомлення ОСОБА_1 із умовами кредитного договору та про відсутність підпису останнього на кредитних документах є необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідач ознайомився з Паспортом споживчого кредиту, натиснувши кнопку «Погоджую». До того ж, ОСОБА_1 підписав документи, пов`язані з укладенням та виконанням Кредитного договору, шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який зазначений в кредитних документах, які Позивач додав до позовної заяви. Щодо заперечень відповідача у частині розрахунку заборгованості як документа первинного бухгалтерського обліку, позивач зазначає, що розрахунок заборгованості, який є додатком до поданої Товариством позовної заяви, містить усі необхідні відомості для того, аби ідентифікувати його як такого, що підтверджують суму боргу саме по цьому кредитному договору, адже місить відомості про Позичальника та номер і дату кредитного договору. Судова практика свідчить про те, що розрахунок заборгованості може бути належним доказом існування боргу лише у взаємозв`язку з іншими доказами, зокрема, позивачем було надано Повідомлення про успішне перерахування коштів за кредитним договором №07699-08/2023 від 25.08.2023 року. Варто зазначити, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №07699-08/2023 від 25.08.2023 року відповідачем 18.09.2023 року було здійснено платіж у сумі 6562,50 грн., яким було погашено відсотки за кредитним договором. Оскільки згідно з п.3.7 Договору, у разі недостатності суми здійсненого Клієнтом платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Товариства у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом, розрахунок заборгованості відповідає умовам, погодженим між сторонами умовам Договору. Щодо твердження відповідача про відсутність доказів відступлення права вимоги за кредитним договором №07699-08/2023 від 25.08.2023 року, позивач посилається на те, що ним на підтвердження наявності у ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №07699-08/2023 від 25.08.2023 року суду було надано копію Договору №29012024-1 про відступлення прав вимоги від 29.01.2024 року та копію платіжної інструкції до Договору №29012024-1 про відступлення прав вимоги від 29.01.2024 року, крім цього в додатках до позовної заяви наявна копія повідомлення про відступлення прав вимог за договором про надання споживчого кредиту та/або фінансового кредиту, в якому містяться положення щодо відступлення прав вимоги між ТОВ «Стар Файненс груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а тому позивачем надано належні докази на підтвердження відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором. Просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Черниш А.А. вказує, що доводи представника позивача про те, що останні позбавлені можливості подати цілий реєстр права вимоги Договорів з метою захисту інформації, яка містить банківську таємницю щодо осіб, що не є учасниками даної справи (ст. 60 ЗУ «Про банківську таємницю»), слугує підставою для визнання того, що відступлення права вимоги не відбулося, оскільки не можливо пересвідчитись у належності передачі права вимоги за кредитним договором №07699-08/2023 від 25.08.2023 року. Щодо позиції у частині документального підтвердження розрахунку заборгованості, вказує що аналізуючи цивільну справу №278/2177/15-ц, на яку посилається сторона Позивача, на підтвердження наявності заборгованості та її розміру банк (позивач) подав до суду розрахунок заборгованості та виписку по кредитному договору, розрахунок заборгованості слугував у тій справі належним доказом в сукупності з випискою по кредитному договору, що не є подібним тим доказам, що подані представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» по цивільній справі №307/1882/25 від 27.05.2025 року. Представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що відповідно до Розрахунку заборгованості за кредитним договором №07699- 08/2023 від 25.08.2023 року Відповідачем 18.09.2023 року було здійснено платіж у сумі 6562,50 грн., яким було погашено відсотки за кредитним договором. Саме за цією операцією, на думку Представника позивача, відповідач ОСОБА_1 визнає за собою наявну суму заборгованості, однак відповідач не погоджується з вказаними доводами так як відповідно до п.3.8 Кредитного договору №07699-08/2023 від 25.08.2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс груп» та ОСОБА_1 , клієнт доручає Товариству, починаючи з першого дня прострочення, ініціювати списання коштів з відповідного рахунку Клієнта з використанням реквізитів платіжних карток, що буди самостійно зазначені Клієнтом та були верифіковані. Тому не можуть погодитись з тим, що відповідач визнав за собою борг, сплативши 6562,00 грн., оскільки чи сплачував клієнт самостійно кошти на погашення заборгованості, чи це була операція зі списанням коштів з особового рахунку, ініційована Первинним кредитором в рамках п.3.8 Кредитного договору – невідомо і не підтверджено жодними доказами Позивачем, окрім як розрахунком заборгованості. Просить суд у задоволенні позову відмовити.
У відповіді на заперечення представник позивача вказує, що на твердження відповідача відсутності доказів відступлення права вимоги за кредитному договором №07699-08/2023 від 25.08.2023 року, у товариства немає можливості надати цілий Реєстр договорів, права вимоги, за якими відступаються, та боржників за такими договорами до Договору факторингу №29012024-1 від 29.01.2024 року з метою захисту інформації, яка містить банківську таємницю щодо осіб, що не є учасниками даної справи, а тому Представником надано витяг з Реєстру прав вимог, з якого слідує, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Стар Файненс груп», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №07699-08/2023 від 25.08.2023 року. Щодо заперечень відповідача у частині розрахунку заборгованості як документа первинного бухгалтерського обліку, позивач вказує, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не має інших доказів, які б підтверджували перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 , Представник звернувся до суду із клопотанням про витребування необхідних документів на підтвердження заборгованості (клопотання про витребування доказів).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. 
На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що 25 серпня 2023 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання фінансового кредиту №07699-08/2023, шляхом підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W2576, відповідно до якого відповідач  ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 15000 гривень строком на 360 днів, зі сплатою 2,5 відсотків в день за користування кредитом, та  ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.
Із договорупро надання фінансового кредиту від 25 серпня 2023 року за №07699-08/2023, заяви-анкети клієнта про отримання фінансового кредиту від 25 серпня 2023 року, Правил надання коштів у позику, Паспорту споживчого кредиту, вбачається, що з відповідачем ОСОБА_1 були узгоджені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, та вказані документи відповідачем ОСОБА_1 були підписані 25 серпня 2023 року. Також було узгоджено перерахування кредитних коштів на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 . 
Факт отримання кредитних грошових коштів в розмірі 15000 гривень відповідачем ОСОБА_1 від ТОВ «Стар файненс груп» підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 16 квітня 2025 року №3426_250416092318, листом АТ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-251222/96168-БТ від 24 грудня 2025 року, згідно якого на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , в банку емітовано картку № НОМЕР_3 , до рахунку в гривні НОМЕР_4 , на яку 25 серпня 2023 року були зараховані кошти в сумі 15000 гривень. 
29 січня 2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №29012024-1, відповідно до умов якого, Акту приймання письмового та електронного Реєстру боржників від 29 січня 2024 року, платіжної інструкції №74825 від 29 січня 2024 року, листом ТОВ «Стар файненс груп» від 30 січня 2024 року №07699-08/2023-001, ТОВ «Стар файненс груп» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 25 серпня 2023 року №07699-08/2023.
21 травня 2025 року позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направлено відповідачу ОСОБА_1 досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості. 
Із розрахунку заборгованості відомо, що за кредитним договором від 25 серпня 2023 року №07699-08/2023заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» становить 
64875 гривень, з яких: 15000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 49875 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов вищезазначених договорів.
Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі - Закон).
Згідно із п. 6 ч.1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта ст.. 11 Закону).
Згідно із ч.6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст. 11 Закону разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Договір факторингу №29012024-1, укладений 29 січня 2024 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є дійсним та чинним, відомості про те, що він оскаржувався в судовому порядку, відсутні.
Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом досліджені надані позивачем докази видачі відповідачу кредиту, враховано, що зазначені докази відповідачем не спростовано, що є його процесуальним обов`язком.
Також, суд зазначає, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (комбінацією символів самостійно введеною позичальником), примірник якого наявний у матеріалах справи, належним чином підтверджує погодження сторонами справи умови позики, оскільки без здійснення входу на веб-сайт кредитора за допомогою логіну та пароля до особистого кабінету, внесення своїх персональних даних, номера телефону, карткового рахунку, договір між сторонами не був би укладений, а тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Додатково слід врахувати, що персональні дані позичальника (ПІБ, РНКОПП, реквізити паспорта, зареєстрована адреса місця проживання), необхідні для укладення договору, були отримані кредитором після самостійного повідомлення відповідачем.
Іншого способу отримати персональні дані позичальника кредитор не мав.
Доказів звернення до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з використанням персональних даних відповідача матеріали справи не містять.
Відтак відповідач не спростував факт самостійного волевиявлення позичальника щодо оформлення кредитних правовідносин за якими стягується заборгованість у справі.
Також за доведеного факту укладення кредитного договору, згідно якого відповідач, як позичальник, отримав в борг кошти, в матеріалах справи наявна довідка щодо перерахунку кредитором коштів за вказаним договором, що свідчить про доведеність наявності відповідних грошових зобов`язань у позичальника.
Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а також складових його повної вартості.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, яким доповнено ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» п.5, згідно якого максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Вищезазначений кредитний договір №07699-08/2023 між ТОВ «Стар файненс груп» та ОСОБА_1 укладено 25 серпня 2023 року, тобто до набуття законної сили зазначених положень щодо внесення змін до п.5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» в частині розміру денної процентної ставки.
Натомість, положеннями п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %».
Тобто, з огляду на викладене, розмір денної процентної ставки повинен становить перші 120 днів (з 24.12.2023 по 22.04.2024) максимальна процентна ставка не більше 2,5 %; наступні 120 днів (з 23.04.2024 по 20.08.2024) не більше 1,5 %; з 21.08.2024 не більше ніж 1%.
У постанові від 13.02.2019 у справі №753/23979/15-ц Верховним Судом зазначено, що «суд повинен належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором, як позивача, так і відповідача), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на їх спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 вказано, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Зважаючи на викладене, нарахування відсотків по даному договору має відбуватися наступним чином: з 25.08.2023 року по 29.01.2024 року розмір процентної ставки – 2,50 %, що становить 40500 гривень (15000:100*2,5*108);
З наданого відповідачем розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 всього погашено заборгованості за кредитним договором №07699-08/2023 від 23 серпня 2023 року в розмірі 6562,50 гривень, що є заборгованістю за відсотками за користування кредитом. 
Тобто, загальний розмір заборгованості за тілом кредиту складає 15000 гривень, а за відсотками за користування кредитом, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 33937,50 гривень (40500 гривень (перераховані відсотки за користування кредитом) - 6562,50 гривень (сплачені відсотки за користування кредитом) 
Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено суму заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №07699-08/2023 від 23 серпня 2023 року у загальному розмірі 48937,50 гривень, з яких  15000 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 33937,50 гривень – заборгованість за відсотками за користування кредитом. 
Враховуючи наведене, суд вважає, що в межах заявлених позовних вимог позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 48937,50 гривень заборгованості за кредитним договором №07699-08/2023 від 23 серпня 2023 року, а в іншій частині позовних вимог відмовити.
Враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
Щодо витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката судом встановлено наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до положень частини першої, п.п. 1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги №0103 від 01 березня 2024 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», детальний опис наданих послуг від 09 травня 2025 року, замовлення від 15 квітня 2025 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 01 березня 2024 року №0103 на суму 7000 гривень, рахунок на оплату послуг за надання правової допомоги від 25 квітня 2025 року на суму 7000 гривень..
Згідно п. 1 ч. 2 ст.137 та ч. 8 ст.141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18.
Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі.
Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У пункті 269 Рішення цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи ціну позову та те, що дії щодо підготовки позову у справі не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правової допомоги в розмірі 4000 гривень буде відповідати розумності, виваженості та справедливості.
Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 133, 141, 209, 223, 247, 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 48937 (сорок вісім тисяч дев`ятсот тридцять сім) гривень 50 копійок заборгованості за договором про надання фінансового кредиту від 25 серпня 2023 року за №07699-08/2023, 1827 гривень 30 копійок сплаченого судового збору та 4000 гривень витрат на правничу допомогу.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відомості про учасників справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», 79018, м. Львів, вул. Смаль – Стоцького, буд.1, корпус 28, код ЄДРПОУ - 35234236. 
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , України.
Повний текст рішення суду складено 14 вересня 2026 року.

Головуючий В.І. Бобрушко