ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5949/26 Справа № 175/10688/25 | | Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді: Ткаченко І.Ю.,
суддів: Пищиди М.М., Свистунової О.В.
за участю секретаря: Усенко Я.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування
за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА»
на рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2026 року,-

В С Т А Н О В И В : 

30.07.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування, в якій просив суд ухвалити рішення, на підставі якого стягнути з відповідача на його користь недоплачену частину страхового відшкодування в розмірі 160 465,35 грн, в обґрунтування якого посилався на те що, 18 травня 2025 року о 17 годині 15 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Touareg» д/н НОМЕР_1 , рухаючись в крайній ліві полосі Донецького Шосе в напрямку з м. Дніпра в сторону смт Слобожанське (Дніпропетровської області, координати ДТП на мапі: широта: 48,550599345, довгота: 35,078023527), вчасно не зреагувавши на дорожній знак «ремонтні роботи», почав його об`їзд з правої сторони, чим допустив виїзд в праву крайню смугу руху, де в цей час рухався ОСОБА_1 на належному йому автомобілі «Hyundai Santa Fe» д/н НОМЕР_2 , та стався наїзд його автомобіля з автомобілем ОСОБА_2 , внаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. На місці дорожньо-транспортної пригоди ними було прийнято рішення скласти електронний європротокол. Для встановлення вартості відновлювального ремонту та спричинених збитків позивач звернувся за допомогою до судового експерта Дроздова Ю.В., який був присутній під час огляду транспортного засобу, в тому числі й за участі представника ПАТ «НАСК «ОРАНТА», який надав наступний висновок: «Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіль «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в наслідок Д.Т.П., складає: 592 680,01 грн. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу - автомобіль «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в наслідок Д.Т.П., складає: 295 995,97 грн. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу - автомобіль «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в наслідок Д.Т.П., складає: 263 749,29 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в наслідок ДТП, складає: 295 995,97 грн. ОСОБА_2 є страхувальником ПАТ «НАСК «ОРАНТА», про що свідчить копія полісу №223477036 від 15 вересня 2024 року, тому позивач ОСОБА_1 звернувся до цього страховика з метою відшкодування шкоди. Страховик, достовірно обізнаний про наявність висновку судового експерта та розмір вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, тобто про суму, яку він повинен був сплатити – у розмірі 263 749,29 грн. сплатив лише 103 283,94 грн., не доплативши 160 465,35 грн. Оскільки позовна вимога в частині відшкодування матеріальної шкоди заявляється в межах страхової суми, а до ОСОБА_2 в нього претензій ні матеріального, ні морального характеру немає, бо з його боку шкода відшкодована у повному обсязі, то ним визначено відповідачем саме ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (а.с. 1-2).

Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2026 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування - задоволено.(а.с. 121-125).

В апеляційній скарзі ПАТ «Національна Акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що учасники ДТП скористались Європротоколом, а тому відповідач вважає, що розмір страхової виплати обмежується сумою, зазначеною у договорі Автоцивілки винуватця, за полісом №223477036 від 23.09.2024 року страхова сума відшкодування шкоди майну складає 160 000,00 грн. (а.с.129-130).

ОСОБА_1 скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу по даній справі, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Звертає увагу на наявність додатку до полісу №223477036 від 23.09.2024 року, який долучався до позовної заяви, а саме: полісу «ДЦВ online», яким розмір страхового відшкодування збільшено (а.с. 137-138).

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 травня 2025 року о 17 годині 15 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Touareg» д/н НОМЕР_1 , рухаючись в крайній ліві полосі Донецького Шосе в напрямку з м. Дніпра в сторону смт Слобожанське (Дніпропетровської області, координати ДТП на мапі: широта: 48,550599345, довгота: 35,078023527), вчасно не зреагувавши на дорожній знак «ремонтні роботи», почав його об`їзд з правої сторони, чим допустив виїзд в праву крайню смугу руху, де в цей час рухався ОСОБА_1 на належному йому автомобілі «Hyundai Santa Fe» д/н НОМЕР_2 , та стався наїзд його автомобіля з автомобілем ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.
Учасниками дорожньо-транспортної пригоди було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у формі електронного європротоколу (а.с. 3-6).
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність  ОСОБА_2  була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № №223477036 від 23 вересня 2024 року (а.с. 7).
Крім того, між страховиком та страхувальником було укладено договір добровільного страхування «ДЦВ online» серії ЕДЦВ «DGO-223477036 від 15.09.2024 року, відповідно до якого додатковий ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи, становив 750 000,00 грн, у зв`язку з чим загальний ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складав 910 000,00 грн. (а.с. 7зв-8зв).
На підтвердження розміру завданої матерпіальної шкоди страховиком було замовлено Звіт «12-D/17/14, проведений ОСОБА_3 27 травня 2025 року, який є суб`єктом оціночної діяльності, згідно висновку якого визначено, що:
1. Вартість матеріального збитку завдано власнику майна HYUNDAI Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, складає: 116468,33 грн., з ПДВ на запасні частини та матеріали.
2. Вартість матеріального збитку завдано власнику майна HYUNDAI Santa Fe, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, складає: 103283,94 грн., без ПДВ на запасні частини та матеріали (а.с. 92-94). 
З метою встановлення вартості відновлювального ремонту та спричинених збитків ОСОБА_1 звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В., який був присутній під час огляду транспортного засобу, в тому числі й за участі представника ПАТ «НАСК «ОРАНТА», відповідно до договору між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та ТОВ «АВАРКОМ КОНСАЛТИНГ», в особі ОСОБА_4 , та яким 11 червня 2025 року складено висновок експерта № 1506/25 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ).
Згідно зазначеного висновку:
Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіль «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в наслідок Д.Т.П., складає: 592 680,01 грн.
Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу - автомобіль «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в наслідок Д.Т.П., складає: 295 995,97 грн.
Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу - автомобіль «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в наслідок Д.Т.П., складає: 263 749,29 грн. (без урахування складової П.Д.В.*).
« * » - отримано у відповідність до вказівок в джерелі /7/ та роз`ясненнями в джерелі /8/ (обґрунтування: дивись докладні пояснення на стор. 8 - Висновку).
Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в наслідок ДТП, складає: 295 995,97 грн. (а.с. 12-16).
14 липня 2025 року ПАТ «НАСК «Оранта`здійснило виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 103 283,94 грн. (а.с. 38).
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просив стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 160 465,35 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги є доведеними та обґрунтованими. 

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.
В силу статті 5 зазначеного вище Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 ЗУ «Про страхування»).
Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.
Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього ЗУ «Про страхування».
Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин.
Юридична природа та розмежування в договорах добровільного та обов`язкового страхування є метод здійснення страхування який полягає в питанні залежності виникнення від волі сторін, не пов`язаної законом.
Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про страхування», добровільне страхування здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.
Згідно ЦК України, договір є тим юридичним фактом (підставою), з яким закон пов`язує певні юридичні наслідки.
Таким чином факт укладення договору страхування свідчить про виникнення добровільного страхового правовідношення.
На відміну від обов`язкового страхування, при добровільному страхуванні здійснюється вибіркове охоплення страхового захисту, яке полягає у тому, що страховиком визначаються умови при яких настає цей страховий захист, та сторони виявили згоду на захист на таких умовах.
Також при здійснені добровільного страхування важливу роль для врегулювання відносин між страховиком та страхувальником відіграють правила страхування, які визначають загальні умови та порядок здійснення добровільного страхування, вони розробляються страховиком самостійно для кожного виду страхування окремо.
При укладені договору добровільного страхування сторони вправі визначати його умови.
Згідно ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про страхування» - страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком, відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про страхування» - страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
З розділу 5 полісу Добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту «ДЦВ online» серії ЕДЦВ «DGO-223477036 від 15.09.2024 року вбачається, що за продуктом «ДЦВ online» договори добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту надають додатковий ліміт відповідальності до умов обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року. Виплата за яким здійснюється лише після того, коли буде повністю вичерпано розмір страхової відповідальності за одним страховим випадком за полісом ОСЦПВВНТЗ.
Пунктом 6.1 договору добровільного страхування, укладеного між ОСОБА_2 та відповідачем визначено, що розмір страхової суми складає 750 000,00 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у страховика не лише основного ліміту відповідальності у розмірі 160 000 грн, а й додаткового ліміту страхового покриття у розмірі 750 000 грн, у зв`язку з чим загальний ліміт відповідальності ПАТ «НАСК «Оранта» за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи, становив 910 000 грн.
Враховуючи, що визначений позивачем розмір матеріальної шкоди не перевищував встановленого ліміту відповідальності страховика, доводи апеляційної скарги в цій частині правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Отже, враховуючи вище викладене суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки суду надано та судом встановлено належні та достатні докази на підтвердження доводів зазначених позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими доказами по справі.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянтів, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційних скарг, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, вказані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції та судом першої інстанції їм було надано обґрунтовану оцінку, а тому вони додатковому правовому аналізу не підлягають.
Крім того, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, -

У Х В А Л И В: 

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2026 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2026 року.

Судді: