Справа № 127/7856/25
Провадження № 22-ц/801/931/2026, 22-ц/801/934/2026
Категорія: 48
Головуючий у суді 1-ї інстанції Горбатюк В. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року	Справа № 127/7856/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О. В.,
суддів: Берегового О. Ю., Стадника І. М., 
за участю секретаря судового засідання Кулішко Б. А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та майнової шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2026 року та на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2026 року, ухвалені у цій справі в м. Вінниця суддею Горбатюком В. В., дата складення повних рішень відповідає даті їх ухвалення,

УСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної та майнової шкоди, завданої унаслідок залиття квартири.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є співвласницею квартири АДРЕСА_1 .
08.11.2022 у зазначеній квартирі відбулося залиття приміщень кухні, коридору, ванної та туалетної кімнат, унаслідок чого майну позивачки завдано значних пошкоджень.
Згідно з актом від 10.11.2022, складеним головою правління ОСББ «Келецька 39», причиною залиття став вихід з ладу системи водопостачання у квартирі АДРЕСА_2 , розташованій поверхом вище, власницею якої є відповідачка. Факт залиття та пошкодження квартири також підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Унаслідок залиття квартири позивачки на кухні відпали штукатурка та плитка, пошкоджено підлогове покриття й двері. У коридорі відшарувалися шпалери та штукатурка, пошкоджено лінолеум та електропроводку. У ванній кімнаті та туалеті суттєво зруйновано оздоблювальні матеріали, сталося замикання електропроводки, а двері стали непридатними для використання.
Відповідно до висновку судового експерта № ОС-509 від 30.12.2024 розмір заподіяної їй залиттям квартири майнової шкоди становить 61 793 грн 14 коп.
Вона неодноразово зверталася до відповідачки з вимогою добровільно відшкодувати завдані збитки, однак остання від виконання обов`язку ухилилася.
Крім майнової шкоди позивачці завдано моральну шкоду, яка полягає у тривалих переживаннях, нервовому напруженні та погіршенні самопочуття через пошкодження житла й відсутність коштів для проведення ремонту. З огляду на розмір пенсії позивачки та необхідність звернення за сторонньою допомогою, вона оцінює розмір моральної шкоди у 50 000 грн.
За таких обставин, ОСОБА_1 просила суд першої інстанції стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 61 793 грн 14 коп, моральну шкоду в розмірі 50 000 грн, а також понесені судові витрати та витрати на проведення експертизи.
16.02.2026 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у задоволенні позову відмовлено.
18.02.2026 представником відповідачки ОСОБА_2 - адвокатом Покоєвичем А. О. подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, у якій він просив стягнути з позивачки на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи у суді першої інстанції у розмірі 22 000 гривень.
27.02.2026 додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.
Не погодившись із ухваленими рішеннями, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому просить скасувати як рішення від 16.02.2026, так і додаткове рішення від 27.02.2026 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, у розмірі 61 793 грн 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн 00 коп. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на проведення експертизи в розмірі 10 000 грн 00 коп. та судового збору в розмірі 4 239 грн 20 коп.
В апеляційній скарзі позивачка не погоджується з мотивами, з яких суд відхилив акт про залиття квартири, та зазначає, що відсутність відповідачки під час його складення не дає підстав стверджувати, що цей акт є неналежним та недопустимим доказом. 
Вважає, що належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами вона повністю довела факт залиття квартири відповідачкою та протиправність її дій, що полягають у невчасній заміні труб у квартирі, які упродовж десятиліття вийшли з ладу та прогнили, причинний зв`язок між вказаними обставинами, що призвело до залиття квартири, розмір завданої шкоди.
Крім цього, посилається на те, що судом безпідставно не надано жодної оцінки висновку експерта № ОС-509 від 30.12.2024.
Водночас, оскаржуючи додаткове рішення суду першої інстанції, позивачка доводів стосовно його незаконності у апеляційній скарзі не наводить, а лише зазначає, що воно пов`язане із основним рішенням.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Апеляційний суд згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, доходить наступних висновків.
Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції відповідають цим вимогам.
Судом установлено, що 08 листопада 2022 року трапилось затоплення квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 червня 1995 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів згідно рішення від 29.06.1995 № 403, власниками квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,1 кв.м, є ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .
Свідоцтво про право власності на житло зареєстровано у комунальному підприємстві «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 28.07.1995 р. у книзі №246, за №4/20961. Квартира становить 11/2500 часток будинковолодіння, розміщена на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку, складається з 2-х кімнат житловою площею 27.6 кв.м, кухні 7.3 кв.м, ванної кімнати 2.8 кв.м, вбиральні 1.3 кв.м, коридору 9.4 кв.м, вбудованої шафи 1.5 кв.м, лоджії 1.2 кв.м (а. с.22 -26).
Належність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_4 , яка розташована на другому поверсі над квартирою АДРЕСА_5 , відповідач не оспорювала.
Із акту про залиття квартири АДРЕСА_1 , складеного 10.11.2022 головою правління ОСББ Гаврилюком О. П. за участю власниці квартири ОСОБА_1 , слідує, що 08.11.2022 відбулося залиття приміщень кухні, коридору, ванної та туалетної кімнат квартири АДРЕСА_5 . 
При обстеженні квартири було виявлено, що: 
1.У кухні відбулося відпадання штукатурки зі стелі та відкосів (близько 80%), наявні значні плями від протікання, частково відпала плитка зі стін, пошкоджено підлогове покриття та двері; 
2.У коридорі встановлено відшарування шпалер і штукатурки, пошкодження підлогового покриття, а також замикання електропроводки, що призвело до виходу з ладу вимикачів та розеток; 
3.У ванній кімнаті та туалеті зафіксовано значне пошкодження оздоблювальних матеріалів, замикання електроосвітлення та непридатність дверей до використання. 
Причиною залиття зазначено вихід з ладу системи водопостачання у квартирі АДРЕСА_2 цього ж будинку, власницею якої є ОСОБА_2 (а.с.27).
Відповідно до висновку судового експерта Вінницької торгово-промислової палати №ОС-509 від 30.12.2024, здійсненого за результатами будівельно-технічного дослідження та проведеного на підставі наданих матеріалів і натурного обстеження об`єкта дослідження, установлено, що розмір майнової шкоди, завданої залиттям приміщень квартири АДРЕСА_1 , яке сталося 08.11.2022 (акт про залиття від 10.11.2022 року, складений ОСББ «Келецька 39»), станом на 30.12.2024 становить 61 793 грн 14 коп. 
У висновку зазначено, що дослідження проведено з урахуванням результатів безпосереднього обстеження квартири та матеріалів, наданих для дослідження, із подальшим розрахунком вартості ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення виявлених пошкоджень (а.с.10-20).
Із довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Келецька 39» від 16.04.2025, виданої на усний запит власника квартири АДРЕСА_4 , убачається, що на замовлення ОСББ фізичною особою-підприємцем 09.11.2020 були проведені роботи із заміни систем гарячого та холодного водопостачання, а також системи водовідведення (каналізаційних стояків) у квартирах АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_6 (а.с. 72).
З долучених представником відповідачки до відзиву роздруківок електронного листування (скриншот) слідує, що 04.11.2022 відповідачка вела переписку з абонентом, позначеним як «Мама Італія», під час якої надсилала фотозображення проведення сантехнічних робіт у квартирі та повідомляла про повторне залиття, зазначаючи, що «за плиткою тече» та що для усунення протікання буде знімати плитку. Також надано фотознімки з туалетної кімнати, на яких зафіксовано демонтаж унітазу та часткове зняття плитки зі стіни, для вільного доступу до трубопроводів стояка (а.с. 73-74).
Із наданих позивачкою фотознімків квартири АДРЕСА_5 (а.с.92-124) підтверджується наявність значних пошкоджень у приміщенні кухні, зокрема сліди протікання іржавої води по стелі та стінах, відшарування та осипання штукатурки, пошкодження оздоблення відкосів, відшарування керамічної плитки, а також інші сліди залиття, які підтверджують наявність пошкоджень приміщень квартири позивачки, характер і обсяг яких узгоджується з актом про залиття від 10.11.2022 та висновком судового експерта.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Покоєвич А. О. надав: Договір про надання правової допомоги від 15.04.2025, ордер, квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 15.04.2025, розрахунок витрат згідно з договором від 15.04.2025 на загальну суму 22 000 грн (а.с. 200-207).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що досліджений акт від 10.11.2022 не відповідає Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, а лише фіксує наслідки залиття та не містить технічного обґрунтування того, що джерело витоку знаходилося саме у межах внутрішньоквартирних мереж відповідачки.
Судом установлено факт залиття квартири позивачки, однак належними та допустимими доказами не підтверджено, що джерело протікання знаходилось саме у межах квартири відповідачки та що шкода, спричинена саме її протиправними діями чи бездіяльністю.
Допитані у судовому засіданні свідки не підтвердили безпосередньо вини відповідачки, жоден із них не зазначив, що протікання виникло саме з її внутрішньоквартирних мереж. 
Визначаючись із розподілом витрат на правничу допомогу під час ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з 22 000 гривень до співмірного й обґрунтованого розміру в сумі 5 000 гривень. Суд зважив на те, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, не відзначалася складністю фактичних обставин або правового регулювання, а також не потребувала дослідження значного обсягу доказів чи застосування складних правових конструкцій.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статей 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже підставою цивільно-правової відповідальності, як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової (матеріальної) шкоди.
За приписами ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Із матеріалів даної справи вбачається, що ні позивачкою ОСОБА_1 , ні відповідачкою ОСОБА_2 не заперечувався факт залиття квартири позивачки. 
При цьому під час судового розгляду позивачка наполягала, що залиття квартири сталося з вини відповідачки через несвоєчасну заміну водопровідних труб у її помешканні, які внаслідок тривалої експлуатації зносилися та прогнили, на підтвердження чого надала вказані вище докази.
Натомість відповідачка заперечувала свою вину та вважала, що аварія відбулася внаслідок фізичного зносу загальнобудинкових мереж, а тому в неї відсутній обов`язок щодо відшкодування завданої шкоди.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Так, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). 
У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Отже, законодавством визначено, що факт залиття, його причина та обсяг пошкоджень мають фіксуватись у складеному акті комісійного обстеження приміщення, у якому відбулось залиття.
Саме такий акт і є відповідним (належним, допустимим, достовірним та достатнім) доказом, на підставі якого відбувається встановлення факту залиття приміщення, його причини та обсяг пошкоджень, винна осба, яка спричинила залиття тощо.
Разом із тим, наданий позивачкою акт від 10.11.2022 про залиття, складений головою правління ОСББ Гаврилюком О. П. та позивачкою ОСОБА_1 , не відповідає вимогам, викладеним у Правилах.
Зокрема, у ньому відсутні відомості та висновки про винну особу та обсяги робіт, необхідні для усунення наслідків залиття, а також відсутні відомості про обстеження квартири відповідачки, хоча саме вихід з ладу системи водопостачання, установленого в цій квартирі, комісія визнала причиною залиття.
Не вказано і в ньому відомостей про присутність під час його складання заінтересованих осіб з боку винної сторони, а саме ОСОБА_2 , а також не вказано відомості про відмову відповідачки від його підпису.
Доводи позивачки про те, що відповідачка телефоном надала згоду на складення акта за її відсутності не підтверджуються матеріалами справи.
При цьому в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату комісійного обстеження квартири позивачки, але відмовилася взяти в ньому участь, не надала доступу до свого помешкання.
Таким чином, комісійне обстеження та складання відповідного акту проведено без участі відповідачки ОСОБА_2 , без обстеження її квартири та через 2 днів від імовірного затоплення.
Фактично даний акт лише фіксує наслідки залиття, проте не містить технічного обґрунтування того, що джерело витоку знаходилося саме у межах внутрішньоквартирних мереж відповідачки. 
Саме лише розташування квартири відповідачки над квартирою позивачки не є доказом вини ОСОБА_2 в залитті квартири ОСОБА_1 та локалізації причин залиття саме в квартирі відповідачки.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що даний акт не може вважатися належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом у розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України щодо доведення позивачкою факту спричинення матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири саме відповідачкою з причин, які зазначені у ньому.
Крім того, допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 лише підтвердили факт залиття квартири позивачки, однак не підтвердили те, що це сталося з вини відповідачки ОСОБА_2 .
Зокрема, свідок ОСОБА_3 вказувала, що була у квартирі позивачки наступного дня після затоплення та особисто бачила його наслідки. Разом з тим, причини затоплення їй не відомі, із відповідачкою особисто не спілкувалася, а про можливу причетність останньої до затоплення знає зі слів позивачки.
Свідок ОСОБА_4 лише вказувала, що про факт затоплення квартири їй стало відомо від позивачки. Вона особисто бачила наслідки затоплення та повідомила, що після цих події у квартирі проводилися ремонтні роботи.
На думку свідка ОСОБА_5 , причиною затоплення могло бути протікання труби стояка з квартири АДРЕСА_7 , розташованої на четвертому поверсі, він вважав, що причиною залиття є фізичний знос централізованого стояка, труби якого після зазначених подій були замінені.
Водночас свідок ОСОБА_6 пояснювала, що причини затоплення їй не відомі, вона лише бачила, що у квартирі АДРЕСА_5 мало місце затоплення, тоді як у квартирі АДРЕСА_2 було сухо.
Свідок ОСОБА_7 підтвердив факт затоплення квартири позивачки, здійснення її огляду та складення акту від 10.11.2022, вказав, що до квартири відповідачки потрапити не зміг, оскільки йому не відчинили двері, тому фактичний стан квартири АДРЕСА_2 ним не оглядався. Разом із тим, даний свідок не виключає, що причиною затоплення могла бути несправність труби загальнобудинкової системи водопостачання (стояка), оскільки у той період проводилися роботи із заміни труб по стояку.
Отже, із викладеного слідує, що допитані судом пепршої інстанції свідки безпосередньо не підтвердили вину відповідачки ОСОБА_2 . Жоден із них не вказав, що протікання виникло саме з її внутрішньоквартирних мереж. Натомість із їх свідчень установлено, що ймовірною причиною залиття міг бути знос загальнобудинкового стояка водопостачання або ж його пошкодження внаслідок проведення ремонтних робіт із його заміни. 
Тобто, установивши, що ОСОБА_1 не доведено існування сукупності усіх обов`язкових складових для деліктної відповідальності ОСОБА_2 , а саме: не доведено протиправної поведінки відповідачки, причинного зв`язку між шкодою та її поведінкою та її вину у заподіяній залиттям квартири шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами позивачка повністю довела факт залиття квартири відповідачкою та протиправність її дій, яка полягає у невчасній заміні труб у квартирі, які упродовж десятиліття вийшли з ладу та прогнили, причинний зв`язок між вказаними обставинами, що призвели до залиття квартири, розмір завданої шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до власної оцінки наданих суду першої інстанції доказів, однак його висновків щодо їх оцінки, які викладено вище, не спростовують.
Колегія суддів також не погоджується з доводами позивачки про те, що суд першої інстанції безпідставно не надав оцінки висновку експерта № ОС-509 від 30.12.2024 у зв`язку з тим, що акт, на підставі якого було складено цей висновок, не підтверджує причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідачки та заподіяною позивачці шкодою. 
Водночас та обставина, що під час складення висновку експерта використовувалися надані позивачкою фотографії наслідків залиття квартири, не підтверджує вини відповідачки ОСОБА_2 у виникненні аварійної ситуації, а лише засвідчує сам факт залиття.
Фактично для з`ясування причин залиття квартири позивачки необхідні спеціальні знання, однак ні позивачка, ні відповідачка як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду із клопотаннями про призначення відповідної судової експертизи не зверталися.
Що ж стосується додаткового рішення суду першої інстанції, то його незаконність позивачка арґументує виключно наявністю підстав для скасування судового рішення щодо вирішення спору по суті, однак оскільки апеляційний суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість основного рішення суду, тому вказане додаткове рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
При цьому суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про зменшення заявлених представником відповідачки витрат на правничу допомогу з 22 00 грн до 5 000 грн, урахувавши те, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, не відзначалася складністю фактичних обставин або правового регулювання, а також не потребувала дослідження значного обсягу доказів чи застосування складних правових конструкцій.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних рішень, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2026 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2026 року залишити без змін.
Понесені скаржницею у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за нею. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий         О. В. Ковальчук
Судді:          О. Ю. Береговий
І. М. Стадник