Справа №705/506/26
3/705/402/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.07.2026   м.Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , такого, що не працює, 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23.01.2026 серії ЕПР1 № 573240 ОСОБА_1 23.01.2026 о 00 год. 30 хв. в м. Умань, вул. Залізняка, керував т.з. BMW д.н.з. НОМЕР_2 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в законному порядку водій відмовився на нагрудний відеореєстратор номер 2463, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.  
30.06.2026 від захисника ОСОБА_1 адвоката Маляра С.А. до суду надійшло заперечення щодо протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , де вказав, що ознайомившись із матеріалами справи про адміністративне правопорушення, вважає, що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що у вечері 22 січня 2026 року орієнтовно з 21.00 год. ОСОБА_1 разом з товаришами відпочивав у ресторані «Маліна» за адресою: м. Умань, вул. Кармелюка, 143. У зв`язку з наближенням комендантської години близько 23.30 22.01.2026 ОСОБА_1 попросив драйвера, який знаходився поряд з рестораном відвезти його до тещі ОСОБА_2 , яка проживає неподалік по вул. Мазепи, 7. Через незначний проміжок часу (до 10 хвилин) таксист підвіз ОСОБА_1 до тещі. Оскільки наміру залишатися на ночівлю у тещі той не мав, попросив ОСОБА_2 відвезти його додому. Сівши за кермо автомобіля BMW 5351, днз НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повезла ОСОБА_1 за адресою: м. Умань, вул. Захисників України, 27. На півдорозі додому автомобіль патрульної поліції подав сигнал про зупинку, який ОСОБА_2 виконала та вийшла з машини. ОСОБА_1 в цей час перебував на задньому сидінні автомобіля та також вийшов з машини на узбіччя. Працівники патрульної поліції почали звинувачувати ОСОБА_1 в тому, що він керував транспортним засобом в комендантську годину з явними ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 увесь час заперечував факт керування транспортним засобом, казав, що за кермом була його теща ОСОБА_2 , а він був на задньому сидінні. Незважаючи на те, що ОСОБА_1 категорично заперечував перебування за кермом автомобіля, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . На відео чітко зафіксовано, що протягом усього часу спілкування, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, працівник поліції жодного разу не роз`яснив водієві права, визначені Конституцією України та КУпАП. Окремі права було роз`яснено вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення. Вказав, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, займає посаду командира маскувального відділення інженерно-маскувального взводу інженерно-саперної роти в/ч НОМЕР_3 . За місцем служби позитивно характеризується як відповідальна, смілива та професійна людина, право керування йому необхідне для виконання службових обов`язків. За приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП він міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП. Неврахування статусу військовослужбовця поліцейськими є порушенням закону та окремою підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Просив докази: відеозаписи з бодікамер на диску, який міститься у матеріалах справи; направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; протокол про адміністративне правопорушення – визнати недопустимими і не брати до уваги як такі, що підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
У судове засідання ОСОБА_3 та його захисники Короп С.В. і Маляр С.А. не з`явилися, від адвоката Маляра С.А. надійшла заява, в якій він просив розгляд справи проводити без участі захисника адвоката Маляра С.А. на підставі наявних у суду матеріалів.
Беручи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, за змістом якої участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при розгляді справи не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справи без участі ОСОБА_1 та його захисників, за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, доходжу таких висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом статей 251, 256 КУпАП обов`язок щодо належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів покладений на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
За змістом диспозиції ст. 130 КУпАП склад даного адміністративного правопорушення утворюється із сукупності фактів, одним з обов`язкових елементів яких є здійснення керування особою транспортним засобом.
Матеріали справи не містять достатньої кількості доказів, які би вказували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що дало би поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування останнім автомобілем. 
Відповідно до п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
У справі № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. 
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Коли ж особа перебуває поруч з транспортним засобом або ж у ньому і навіть із ввімкненим двигуном - склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.
Під керуванням транспортних засобом необхідно розуміти безпосередньо перебування у русі транспортного засобу, такий рух повинен здійснюватися за допомогою дії водія.
На доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, додано диск відеозапису, здійсненого працівниками поліції. 
Водночас відеозапис із нагрудної камери поліцейського не підтверджує, що саме ОСОБА_1 був за кермом, також не підтверджено факту керування транспортним засобом та не зафіксовано моменту зупинки керованого ним автомобіля. Отже, прямих та достовірних доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, описаних у протоколі, матеріали справи не містять.  
Крім того, із вказаного відеозапису вбачається, що поліцейський не дотримався вимог щодо порядку проведення огляду особи та притягнення її до відповідальності.
Зокрема, працівник поліції розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, не роз`яснюючи особі її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, не повідомили особі її право на отримання правничої допомоги та навіть не повідомили, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Пропонуючи водію пройти огляд на стан сп`яніння поліцейський, як посадова особа органу державної влади не роз`яснив ОСОБА_1 , що згідно зі ст. 266 КУпАП це є обов`язком водія, а не його правом. Також поліцейський не роз`яснив особі наслідки проходження огляду або відмови від проходження огляду на стан сп`яніння (а саме вилучення посвідчення водія, накладення штрафу, позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів).
Також, із досліджених під час розгляду справи доказів не вбачається, що поліцейський роз`яснював ОСОБА_1 порядок проведення огляду на стан сп`яніння, та право пройти огляд на стан сп`яніння водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейським. 
За наведеного вбачається, що відеозапис не відповідає вимогам допустимості доказів та не може бути прийнятий судом до уваги на доведення обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що позбавляє суд процесуальної можливості з`ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення. 
Зважаючи на викладене та вивчивши матеріали справи, суддя вважає, що наданий відеозапис не є таким доказом, який би підтверджував факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вину ОСОБА_1 в його вчиненні. 
Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.
При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи викладене, беручи до уваги порушення процедури складання матеріалів про адміністративне правопорушення, недостатність належних доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходжу висновку, що вина ОСОБА_1 поза розумним сумнівом не доведена у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень на транспорті, особливо із керуванням транспортними засобами водіями у стані сп`яніння, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких правопорушень.
Проте необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумним сумнівом») надають підстави для такого висновку за результатами розгляду справи. 
Керуючись ст.ст. 247, 251, 284, 287 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І.Єщенко