Провадження № 1-кп/932/972/24
Справа № 233/3585/24

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра 
у складі: 
головуючого - судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
за участю:

прокурора  ОСОБА_3 
захисника- адвоката (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4  
обвинуваченого (в режимі відеоконференції)  ОСОБА_5 

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №62024050010002246, за обвинуваченням: 

ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинського Житомирської області, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби, з середньою професійною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, на всій території України Указом Президента від 24.02.2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 введено воєнний стан, який продовжено.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2024 №21, солдата ОСОБА_5 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 21.01.2024 №5-PC на посаду навідника 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 вважати таким, що з 21.01.2024 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22.03.2024 №83, молодшого лейтенанта ОСОБА_7 , призначеного наказом командира командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 01.03.2024 № 49 на посаду командира 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , вважати таким, що 22.03.2024 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що за своїм військовим званням військовослужбовці молодшого офіцерського складу є начальниками для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

Також, відповідно до ст. 111 Статуту командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти, за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти, за успішне виконання ротою бойових завдань, за ведення ротного господарства.

Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти.

Таким чином, командир 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 молодший лейтенант ОСОБА_7 по відношенню до військовослужбовця навідника 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 для солдата ОСОБА_5 був прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, а останній – підлеглим молодшого лейтенанта ОСОБА_7 .

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Під наказом у ст. 401 КК України розуміється одна із форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. В контексті ст. 402 КК України під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо.

Особа, яка одержала законний наказ, зобов`язана його виконати. За своєю юридичною природою виконання законного наказу - це виконання особою свого юридичного (службового) обов`язку.

Наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

В свою чергу, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши в умовах воєнного стану, військовий злочин за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_2 виконує бойові завдання по напрямку Луганської області та залучена до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування військової агресії РФ на території Луганської та Донецької областей.

30.04.2024 приблизно о 10 годині 12 хвилин, перебуваючи за місцем тимчасової дислокації 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 солдат ОСОБА_5 отримавши усний бойовий наказ свого прямого начальника - командира 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 молодшого лейтенанта ОСОБА_7 , на підставі бойового наказу командира НОМЕР_3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 № 73/дск/БР від 29.04.2024, про висування на бойову позицію «Ліверпуль» в районі населеного пункту Кліщіївка, Бахмутського району Донецької області та до 12 години 00 хвилин перейти до оборони вказаної позиції, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 402 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та займав посаду начальника медичного пункту 1 десантно штурмового батальйону НОМЕР_4 бригади. З ОСОБА_5 особисто знайомий та підтримував лише службові відносини. Підстав говорити не правду відносно ОСОБА_5 в нього немає. 
Вказав, що 30.04.2024 року він був присутнім під час віддання бойового наказу ОСОБА_5 
29.04.2024 року розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 дано вказівку використовувати 3 десантно – штурмову роту згідно бойового розпорядження. Далі, 30.04.2024 року командиром 3 десантно – штурмової роти віддано наказ ОСОБА_5 виступити в район зосередження 3 десантно – штурмової роти в АДРЕСА_2 , на що ОСОБА_5 відмовився, у зв`язку зі станом здоров`я, зокрема посилався на біль у спині. 
На час віддання наказу ОСОБА_5 пройшов комісію ВЛК, відповідно до рішення якої він був придатним для проходження військової служби. 
Зазначив, що ОСОБА_5 був забезпечений всім необхідним для виконання бойового розпорядження. Підстав для відмови та не виконання вказаного бойового розпорядження, ОСОБА_5 не мав. Відразу після відмови, у ОСОБА_5 забрали зброю. Також він був відсторонений від несення служби. 
Повідомив, що зачитування наказу відбувалося двічі, оскільки повинна бути додержана процедура. Повторне зачитування наказу відбулося в той же день, відразу, а позиція ОСОБА_5 була незмінна. Під час оголошення бойового наказу були присутні командир роти, заступник командира батальйону з психологічної підтримки та персоналу і військовослужбовець ОСОБА_5 .
Відмова ОСОБА_5 від виконання бойового наказу була добровільна, тиску на нього не здійснювалось. 

Показами свідка ОСОБА_9 , який в судовому засідання повідомив, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_5 . З ОСОБА_5 підтримував службові відносини. Підстав говорити не правду відносно ОСОБА_5 в нього немає.
Повідомив, що точної дати та часу не пам`ятає, перебуваючи на Донецькому напрямку військовослужбовець ОСОБА_5 відмовився виконувати бойове завдання за станом здоров`я. Далі ОСОБА_5 був направлений на проходження ВЛК, відповідно до рішення якої, визнаний придатним до військової служби. 
Зазначив, що при віддані бойового наказу були присутні командир роти та медик. Також при віданні наказу здійснювалася відеофіксація на мобільний телефон. 
ОСОБА_5 був забезпечений всім необхідним для виконання бойового завдання. 
По вказаному факту було проведено службове розслідування, в якому дати та обставини зазначені вірно. 
Також зазначив, що він не пам`ятає, щоб ОСОБА_5 скаржився на стан здоров`я. 
Показами свідка ОСОБА_7 , який в судовому засідання повідомив, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . З ОСОБА_5 підтримував службові відносини, він був його підлеглим. Підстав говорити не правду відносно ОСОБА_5 , в нього немає.
Повідомив, що 30.04.2024 року в місті Костянтинівка Донецької області, він віддавав бойовий наказ ОСОБА_5 щодо виходу на бойову позицію «Ліверпуль». ОСОБА_5 відмовився виконувати зазначений наказ за станом здоров`я, зокрема скаржився на проблеми з серцем. Після відмови виконувати бойовий наказ, ОСОБА_5 пройшов ВЛК, за результатами якої він був здоровий і придатний до військової служби, без будь-яких обмежень.
Під час відання наказу також були присутні майор ОСОБА_9 , медик батальйону та два свідки. Наказ був доведений чітко та ясно. Також ОСОБА_5 був забезпечений всім необхіднім, в тому числі зброєю, боєприпасами, засобами захисту, зв`язку, речовим майном та їжею. 
Зазначив, що перед віданням бойового наказу ОСОБА_5 був оглянутий медиком. Протипоказань для виконання бойового наказу ОСОБА_5 не мав. 
Вказав, що віддання наказу відбувалося два рази, оскільки ОСОБА_5 повідомляв, що він оскаржує висновок ВЛК за яким визнаний придатним до військової служби. Після цього, ОСОБА_5 був направлений на ВЛК у місто Дніпро, за результатами якого також був визнаний придатним до військової служби. 

А також дослідженими письмовими доказами по справі:

-протоколом огляду предметів від 13.05.2024, відповідно до якого, проведено огляд документів, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 , відносно військовослужбовця: навідника 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , а саме: витяг з бойового розпорядження №73дск/БР від 29.04.2024, витяг з бойового розпорядження №388дск/БР від 22.03.2024, витяг з наказу (по стройовій частині) №72 від 12.03.2024, витяг з наказу (по стройовій частині) №32 від 01.02.2023, витяг з наказу ( по стройовій частині) №21 від 21.01.2024, витяг з наказу (по стройовій частині) №21 від 21.01.2024, витяг з наказу (по стройовій частині) №340 від 28.11.2023, службова та медична та психологічна характеристика ОСОБА_5 , медична довідка на ОСОБА_5 , витяг з реєстру територіальної громади, наказ про результати службового розслідування №1928 від 11.05.2024, акт службового розслідування з додатками, довідка ВЛК від 28.01.2024 №451/1, копія паспорту ОСОБА_5 , копія військового квитка ОСОБА_5 (том 2 а.с. 10-11);

-витягом з бойового розпорядження командира 1 десантно-штурмового батальйону №73дск/БР від 29.04.2024, відповідно до якого, командиру 3 дшр наказано продовжити утримання позиції відділення ПВ «…» в районі з центром …: Пф (…), Лф (…), у складі:
солдата ОСОБА_10 , гранатометника 2 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону;
солдата ОСОБА_5 , навідника 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно- штурмового батальйону. 
30.04.2024 року здійснити висування до вказаних позицій за маршрутом:…, …, …, РОП … та до 12.00 30.04.2024 року перейти до оборони вказаної позиції відділення.
Основні зусилля зосередити на напрямку: вигин посадки (…), висота … (…).
Виділяти відібраний особовий склад до дшвід для утримування ЗВРез командира 1 дшб та евакуаційної групи, що буде зосереджуватися в районі … з метою забезпечити вогневе прикриття підрозділів на першій лінії оборони, поповнення їм втрат, проведення контрштурмових дій та надання першої медичної допомоги та евакуації у безпечну зону поранених.
Постійно проводити повітряну розвідку силами штатних і позаштатних екіпажів БпЛА в районі … 
КСП роти мати в районі … (том 2 а.с.12-13, 46-47);

-витягом з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2024 №388дск/БР, відповідно до якого, з метою подальшого виконання завдань щодо відсічі збройної агресії з боку російської федерації, реагування на зміни в обстановці та уточнення визначених завдань, командиру 1 дшб 80 одшбр з отриманням бойового розпорядження, провести перерозподіл наявних сил та засобів та продовжити ведення оборони батальйону району оборони: ферма (…), вис. … (…) , вигин дороги (…) з переднім краєм по рубежу: ферма (…), вздовж дороги, 100 м півн. вигин дороги (…), вздовж дороги, вис. … (…), з утриманням позицій:
ПВ «…» – в районі з центром МТФ (Пф …, Лф…);
ПВ «…» – в районі з центром …: Пф …, Лф…;
ПВ «…» – в районі з центром …: Пф …; Лф…;
ПВ «…» – в районі з центром вис. … (…): Пф …, Лф…
Виставити ВП «…» в районі з центром зах. околиця … (…) та ВП в районі з центром зах. вулиця півн. околиці … (…) (том 2 а.с. 14);

-витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №72 від 12.03.2024, відповідно до якого, капітана військової служби за контрактом ОСОБА_11 , заступника командира 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 12.03.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (том 2 а.с.15,68);

-довідкою військо-лікарської комісії №451/1 від 28.01.2024, відповідно до якої, 28.01.2024 року солдату ОСОБА_5 проведено медичний огляд ВЛК ВЧ НОМЕР_6 та встановлено діагноз спондилоартроз І ступеня, клиноподібна деформація Th6, протрузії міжребцевих дисків Th5-Th6, Th6-Th7 з незначним порушенням функції. Вертеброгенна люмбалія, стадія ремісії, без порушення функції, так, пов`язане з проходженням військової служби. Пролапс мітрального клапана І стадії. CH 0 – захворювання, не пов`язане з проходженням військової служби, на підставі ст. 38г, 64г, 23г графи ІІ Розкладу хвороб, графи 10 ТДВ «Б» – придатний до служби у десантно-штурмових військах (том 2 а.с.17, 26,73);

-витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №21 від 21.01.2024, відповідно до якого, солдата призваного по мобілізації ОСОБА_5 , солдата резерву 23 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 21 січня 2024 року №5-РС на посаду навідника 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 21.01.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (том 2 а.с.18,66);

-витягом із наказу командиром військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №21 від 21.01.2024, відповідно до якого, вважати таким, що 21 січня 2024 року прибув в район виконання бойових завдань з військової частини НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 , солдата призваного по мобілізації ОСОБА_5 , навідника 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону та з 21.01.2024 року зарахований на котлове забезпечення (вечері) в районі виконання бойових завдань (том 2 а.с.19);

-витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №340 від 28.11.2023, відповідно до якого, призваного по мобілізації ОСОБА_5 , призначеного наказом Генерального штабу Збройних сил України (по особовому складу) від 16 листопада 2023 року №656-РС на посаду солдата резерву 23 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_8 , АДРЕСА_4 , у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 28.11.2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (том 2 а.с.20,21);

-медичною характеристикою на солдата призваного під час мобілізації ОСОБА_5 , відповідно до якої, під медичним наглядом у ВЧ НОМЕР_1 знаходиться з лютого 2022 року. При проходженні ВЛК був визнаний здоровим та придатним до військової служби, до служби у десантно-штурмових військах Довідка ВЛК №451/1 від 28.01.2024.
3 18.03.2024 по 21.03.2024 перебував на амбулаторному лікування з діагнозом: міотонічний синдром грудної клітки.
3 25.03.2024 по 29.03.2024 перебував на амбулаторному лікування з діагнозом: міотонічний синдром грудної клітки.
На динамічному диспансерному спостереженні не перебував (том 2 а.с. 23);

-довідкою начальника медичного пункту 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_12 , відповідно до якої, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 навідник 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно –штурмового батальйону солдат ОСОБА_5 станом на 30.04.2024 за станом здоров`я може виконувати бойові (службові) завдання за призначенням у складі штатного підрозділу. Згідно рентгенографії грудної клітки патологій не виявлено (том 2 а.с.25,72);

-копією акту службового розслідування, яким встановлено, що 30.04.2024 приблизно о 10:12, під час шикування особового складу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , командиром 3 десантно-штурмової роти 1 десантно –штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_7 , який є начальником за посадою та військовим званням, зокрема для навідника 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , доведено бойове розпорядження командира НОМЕР_3 десантно- штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_11 №73дск/БР від 29.04.2024. Солдату ОСОБА_5 було наказано висунутися на бойові позиції північно-східніше н.п. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області та не допустити просування противника у визначеному напрямку. Однак, солдат ОСОБА_5 відкрито відмовився виконати зазначений наказ, аргументуючи свою відмову незадовільним станом здоров`я. (том 2 а.с.34-44);

-копією рапорту ОСОБА_13 командира 3 дшр 1 дшб від 30.04.2024 року про те, що 30.04.2024 року близько 10:12 години в н.п. Костянтинівка після віддачі ним усного бойового наказу, відповідно до бойового розпорядження командира 1 десантно-штурмового батальйону №73дск /БР від 29.04.2024, щодо убуття на позиції північно-східніше н.п. Кліщіївка, Донецької області із завданням утримувати передові позиції та не допустити прориву противника у визначеному напрямку, зокрема солдат ОСОБА_5 відмовився виконати даний наказ.
Згідно довідки ВЛК №451/1 від 28.01.2024 солдат ОСОБА_5 придатний до служби у Десантно-штурмових військах (том 2 а.с.45);

-копією витягу із наказу командиром військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №83 від 22.03.2024, відповідно до якого, молодшого лейтенанта призваного по мобілізації ОСОБА_7 заступника командира роти – інструктора з повітрянодесантної підготовки 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних сил України (по особовому складу) від 01 березня 2024 року №49 на посаду командира 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 22.03.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (том 2 а.с.67, 84);

-копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №178 від 25.06.2023, відповідно до якого, лейтенанта медичної служби військової служби за контрактом ОСОБА_8 , вважати таким, що 25.06.2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (том 2 а.с.69,112);

-копією військового квитка НОМЕР_9 ОСОБА_5 виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 16.07.2022 року (том 2 а.с.75, 81-83);

-копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №233 від 03.10.2019, відповідно до якого, старшого лейтенанта ОСОБА_9 , офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 03.10.2019 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (том 2 а.с.96);

-протоколом огляду предмету від 13.05.2024, відповідно до якого, за участі ОСОБА_9 проведено огляд його мобільного телефона «SAMSUNG GALAXY M34 5G», який він добровільно надав та виявлено в системній папці "Галерея" відеозапис, з назвою: «20240430_101213 mр.4», тривалістю 04 хв 43 сек., який створено 30.04.2024 о 10 год. 16 хв.
Далі, в присутності свідка ОСОБА_9 було відтворено зміст зазначеного відеозапису «20240430_101213 mр.4», тривалістю 04 хв 43 сек., який створено 30.04.2024 о 10 год. 16 хв. При огляді вказаного відеозапису встановлено, що на ньому міститься відомості, щодо доведення 30.04.2024 об 10 год. 12 хв, на території м. Костянтинівка, Донецької області, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 навіднику 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 солдату ОСОБА_5 командиром 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , бойового наказу, відданого на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_3 десантно- штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2024 № 73дск/Бр, щодо вибуття на позицію північно-східніше н.п. Кліщіївка Донецької області з метою стійкого утримання його та посилення.
В подальшому останній відкрито відмовився виконувати наказ (том 2 а.с.101-102);

-протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 13.05.2024, відповідно до якого, з належного ОСОБА_9 мобільного телефону «SAMSUNG GALAXY M34 5G», здійснено копіювання відеозапису, на якому зафіксовано доведення 30.04.2024 о 10 год. 12 хв. бойового наказу, перебуваючи в пункті тимчасової дислокації 3 десантно-штурмової роти за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, солдату ОСОБА_5 щодо вибуття на позицію північно-східніше н.п. Кліщіївка Донецької області, який відкрито відмовився виконувати вказаний наказ (том 2 а.с.105-108);

-відеозаписом, відтвореним під час судового розгляду, на якому зафіксовано, як 30 квітня 2024 року, командир 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_7 віддає наказ військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , в тому числі солдату ОСОБА_5 , який відмовився від його виконання за станом здоров`я (том 3 а.с. 139), який визнано речовим доказом (том 2 а.с.110-111).

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 402 КК України не визнав та пояснив, що він є громадянином України та не проходив строкову військову службу. 
З початку повномасштабного вторгнення на територію України, в лютому 2022 року, точної дати не пам`ятає, він пішов добровольцем та був зарахований в Сили територіальної оборони в м. Звягель Житомирської області та займав посаду кухара. 
Службу в Силах ТрО проходив протягом 1 року та 8 місяців. Під час служби в ТрО, йому дали відпуску на 15 днів, після якої був переведений до 80 бригади десантно-штурмових військ, номер військової частини не пам`ятає, на посаду навідника, в званні «солдат». З відповідним наказом не ознайомлювався.
Під час переведення до військової бригади в ТЦК не перебував. Проходив навчання лише 15 днів, замість 30, оскільки скаржився на стан здоров`я. Далі був направлений в госпіталь на лікування у місто Звягель. За результатами лікування отримав довідку щодо не можливості великого навантаження на спину, а щодо серця - виписали пігулки. 
30.04.2024 року відмовився від виконання бойового завдання в районі н.п. Кліщіївки, оскільки стан його здоров`я погіршився, а саме мав приступи в області серця, німіли пальці на руках та ногах і він не хотів, щоб від його дій постраждали побратими. 
Зазначив, що мав проблеми зі здоров`ям, а саме серцем та спиною. Звертався до медиків в усній формі, однак вони надавали йому лише пігулки.
Вказаний наказ доводився і іншим військовослужбовцям, зокрема ОСОБА_14 , який також відмовився від його виконання. 
Наказ був зрозумілий. Однак, вважає, що він не законний, оскільки йому не надали медичної допомоги, коли він цього потребував. 
Для виконання бойового наказу був забезпечений всім необхідним, зокрема транспортним засобом, зброєю, боєприпасами, бронежилетом, аптечкою та їжею. 
Зазначив, що він проходив ВЛК у місті Дніпрі до виходу на бойові завдання, де був оглянутий близько 7 лікарями, однак огляду в кардіолога не було. За результатами ВЛК визнаний придатний для військової служби, дане рішення оскаржував, результат невідомий. З висновком ВЛК не згоден, в ньому відсутні відомості щодо серцевої недостатності.
Після відмови від виконання бойового наказу йому не надавали медичної допомоги та повторне ВЛК він не проходив.

Вищевказані ствердження обвинуваченого ОСОБА_5 суд не може прийняти як доказ його не винуватості, бо вони спростовуються дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом обставин скоєного кримінального правопорушення, з наступних підстав.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжено та діє по цей час, що є загальновідомою інформацією.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Вимогами ст. ст.17,65,68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2024 №21 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду навідника 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно до вимог ст. ст.65,68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 101, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст.1,2,3,6,23,24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, знаходитися на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Статтею 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено єдиноначальність як один із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України, яка полягає в:
наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29 і 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Відповідно до статті 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці молодшого офіцерського складу за військовим званням є начальниками для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу, а полковники, капітани 1 рангу, бригадні генерали, коммодори, генерал-майори, контр-адмірали, генерал-лейтенанти, віце-адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22 березня 2024 року №83 молодшого лейтенанта ОСОБА_7 призначено на посаду командира 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Отже, відповідно до вимог ст. ст. 29-32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України молодший лейтенант ОСОБА_7 є начальником за військовим званням та посадою для солдата ОСОБА_5 .

Положеннями статті 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Відповідно до статтей 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості.
Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Статтями 1 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

З об`єктивної сторони злочин передбачений ч.4 ст. 402 КК України вчиняється шляхом відкритої відмови виконати наказ начальника (непокори) або в іншому умисному невиконанні наказу. 

Наказ (розпорядження) - це обов`язкова для виконання вимога командира (начальника) про вчинення або невчинення підлеглим певних дій по службі. Він може бути звернений до одного або до групи військовослужбовців і має за мету досягнення конкретного результату (зробити щось, не робити чогось). Наказ (розпорядження) може бути відданий письмово, усно або іншим способом, переданий безпосередньо підлеглому або через інших осіб, у тому числі по телефону, телеграфу, радіозв`язку тощо.

Підлеглий не повинен обговорювати наказ начальника. Згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України відповідальність за наказ несе начальник, який його віддав. Разом з тим у випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження вони не підлягають виконанню (ст. 60 Конституції України). Підлеглий, який виконав явно злочинний наказ, та начальник, який його віддав, підлягають кримінальній відповідальності за вчинене.

З суб`єктивної сторони відкрита відмова виконати наказ начальника вчинюється тільки з прямим умислом. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними і для його кваліфікації значення не мають.

Судом встановлено, що 30.04.2024 року командир 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_7 видав бойовий наказ №73/дск/БР від 29.04.2024 щодо висування на бойову позицію «Ліверпуль» 30.04.2024 року в районі населеного пункту Кліщіївка, Бахмутського району Донецької області та до 12 .00 години перейти до оборони вказаної позиції (том 2 а.с.12), тобто даний наказ є законим та таким, що підлягає виконанню.

Даний наказ було доведено до виконання солдату ОСОБА_5 30.04.2024 року в місці тимчасової дислокації 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 . 

Однак, як встановлено в суді та вбачається з досліджених судом доказів, солдат ОСОБА_5 30.04.2024 року відкрито відмовився виконувати цей бойовий наказ.

Допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , підтвердили дані обставини і вказали, що ОСОБА_5 дійсно 30.04.2024 року відмовився виконувати даний бойовий наказ, посилаючись на стан здоров`я.

При цьому, вищезазначені показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , щодо даних подій є послідовними, чіткими та такими, що узгоджуються між собою та не мають суттєвих протирічь. 

Об`єктивних причин ставити під сумнів показання даних свідків, які доповнюють одне одного, судом не встановлено.

Про наявність такого наказу та відмову, не заперечував і сам обвинувачений ОСОБА_5 . 

Також про дані обставини свідчить і відтворений під час судового розгляду відеозапис цих подій 30.04.2024 року, на яких зафіксована пряма відмова солдата ОСОБА_5 виконувати наказ командира.

Доводи сторони захисту про те, що відеозапис, не є доказом винуватості ОСОБА_5 , оскільки лише фіксує окремий фрагмент події і не показує медичну історію обвинуваченого, не доводить, що він фізично міг виконати наказ, судом не приймається.
Так, згідно з протоколом про зняття показань з технічних приладів та технічних засобів від 13.05.2024 відеозапис під назвою «20240430_101213 mp.4» з телефону було копійовано на цифровий носій - компакт-диск, зі скрін-шотами екрану мобільного телефону, на якому зафіксовано назву відеозапису, перший кадр відеозапису, розмір, дату та час створення.
Переглянувши вміст інформації у відеофайлі на оптичному носії, судом встановлено, що на ньому зафіксовані події від 30 квітня 2024 року - оголошення бойового наказу командиром та відмова солдата ОСОБА_5 його виконувати. Тобто ця інформація відображає суть кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 . 
Крім того, даних про те, що відеозапис має ознаки монтажу або недостовірну інформацію про обставини, матеріали кримінального провадження не містять і про це не зазначала сторона захисту, а тому відеозапис подій, протокол про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису є належними та допустимим доказами, а доводи сторони захисту - безпідставними.

Отже, сукупність встановлених судом обставин безсумнівно спростовує доводи сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_5 за станом здоров`я фізично не мав можливості виконати наказ.

Так, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи встановлених йому діагнозів, зазначав, що не міг виконати даний бойовий наказ свого командира саме за станом здоров`я, умислу на вчинення злочину за ч.4 ст.402 КК України не мав. 

Однак, станом на 30.04.2024 року в розпорядженні начальника медичного пункту 1 десантно – штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 була довідка військово-лікарської комісії № 451/1 від 28.01.2024 року (том 2 а.с. 17).
Відповідно до цієї довідки, солдату ОСОБА_5 проведено медичний огляд військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_6 та встановлено діагноз спондилоартроз І ступеня, клиноподібна деформація Th6, протрузії міжребцевих дисків Th5-Th6, Th6-Th7 з незначним порушенням функції. Вертеброгенна люмбалія, стадія ремісії, без порушення функції, так, пов`язане з проходженням військової служби. Пролапс мітрального клапана І стадії. CH 0 – захворювання, не пов`язане з проходженням військової служби.
Рішенням військово – лікарської комісії, на підставі ст. 38г, 64г, 23г графи ІІ Розкладу хвороб, графи 10 ТДВ «Б» ОСОБА_5 визнаний придатний до служби у десантно-штурмових військах (том 2 а.с.17).

В день цих подій 30.04.2024 року, з довідки, виданої начальником медичного пункту 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_12 , вбачається, що солдат ОСОБА_5 станом на 30.04.2024 за станом здоров`я міг виконувати бойові (службові) завдання за призначенням у складі штатного підрозділу (том 2 а.с.25).

30.04.2024 року військовослужбовець ОСОБА_5 відмовився виконувати бойовий наказ, з посиланням на стан здоров`я.

Крім того, під час судового розгляду відповідно ухвали Шевченківського районного суду міста Дніпра від 23.12.2025 року ( т.4 а.с.138-140), ОСОБА_5 направлено на медичний огляд ВЛК до ВЧ НОМЕР_10 та відповідно до довідки військово лікарської комісії від 10.02.2026 року №2026-0210-1554-2509-3, ОСОБА_5 10.02.2026 року проведено медичний огляд ВЛК позаштатною постійно діючою гарнізонною ВЛК №1 в/ч НОМЕР_11 та встановлено діагноз F45.9; M54.00; M42.10 вегето-судинна дистонія за кардіальним типом. СН0ст. Хронічна вертеброгенна цервікалгія, торакалгія, ломбалгія з больовим та м`язово-тонічним синдромами, незначним порушенням функції. Міжхребцевий остеохондроз шийного грудного, поперекового відділів хребта, прортрузії міжхребцевих дисків в сегменті T5-Т7, помірна клиновидна деформація Т6 хребця з больовим синдромом, незначним порушенням функції. Захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.
Рішенням військово – лікарської комісії, на підставі ст. 17в, 23в, 64в графи ІІ Розкладу хвороб, ОСОБА_5 визнаний придатний до військової служби ( том 4).

Суд звертає увагу, що придатність до військової служби встановлюється Положеннямпро військову- лікарську експертизу в Збройних Силах України»,  відповідно до Додатку 1 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби.

Відповідно до наявних довідок військово- лікарської комісії як від 28.01.2024 року, так і від 10.02.2026 року, ОСОБА_5 із встановленими йому діагнозами відповідно до Розкладу хвороб цього Положення, є придатним до військової служби, будь-яких обмежень не мав.

Наказом №402 від 14.08.2008 року Міністерства оборони України « Про затвердження Положення про військову- лікарську експертизу в Збройних Силах України», зі змінами, визначено, що саме це Положення, відповідно до п.п. 1.1., 1.2, визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, що встановлює придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Даним Положенням також передбачений порядок розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи, а також прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. 
За п. 22.9 цього Положення, постанова ВЛК про придатність військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) до військової служби оформлюється довідкою ВЛК.

Додатком №1 в даному Положенні, визначений Розклад
хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби.

За наявними довідками ВЛК від 28.01.2024 року, та наявним діагнозом ОСОБА_5 на підставі статті 38г, 64г, 23г графи ІІ Розкладу хвороб, графи 10 ТДВ «Б» за цим Положенням, ОСОБА_5 визнаний придатним до військової служби, за довідкою ВЛК від 10.02.2026 року на підставі ст17в, 23в, 64в графи ІІ Розкладу хвороб за цим Положенням, ОСОБА_5 також визнаний придатним до військової служби. 

Також дані довідки військово- лікарських комісій №451/1 від 28.01.2024 року та №2026-0210-1554-2509-3 від 10.02.2026 року, будь-яких обмежень для ОСОБА_5 не містять.

Ці довідки та рішення військово- лікарських комісій є чинними, будь- яких суттєвих протиріч не містять, а тому є доказом на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_5 з встановленим йому діагнозом, за станом здоров`я у відповідності до Розкладу хвороб Положення про військову- лікарську експертизу в Збройних Силах України, на момент вчинення кримінального правопорушення був придатний до військової служби та, відповідно, міг виконувати бойові задання 30 квітня 2024 року, а тому доводи сторони захисту про наявність протиріч у висновках ВЛК та фізичну неможливість виконання наказу через стан здоров`я, судом не приймаються.

При цьому, посилання сторони захисту про необхідність призначення судової медичної експертизи, оскільки довідки ВЛК вирішує питання придатності, а не про стан, та можливість пересування у повному бойовому спорядженні, перенесенні спорядження та боєкомплекту, тривалого пересування у бойовому порядку і виконання завдань в стресових умовах, судом не приймається, т.я. судом дане клопотання було вирішено та в його задоволені відмовлено, оскільки придатність до військової служби встановлюється рішеннями ВЛК, які вказали діагнози обвинуваченого ОСОБА_5 станом на 28.01.2024 року, тобто до оголошення наказу 30.04.2024 року, а також після відмови обвинуваченого під час судового розгляду станом на 10.02.2026 року. 
Рішеннями ВЛК ОСОБА_5 є придатним до військової служби. 
Дані рішення ВЛК не скасовані.

Суд враховує приписи абз. 3 ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, за якими якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Однак, за встановлених судом фактичних обставин та вищенаведених доказів, повідомлення ОСОБА_5 командира про неспроможність виконати наказ в повному обсязі за станом здоров`я, при тому, що стан здоров`я останнього не перешкоджав виконанню відповідного наказу, не є реалізацією обвинуваченим вищенаведених вимог абз. 3 ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, а тому доводи сторони захисту в цій частині, в том числі щодо незаконності наказу, судом не приймаються.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним поза всяким розумним сумнівом, з урахування рішення військово-лікарської комісії, що станом на 30 квітня 202 року стан здоров`я ОСОБА_5 дозволяв останньому виконувати обов`язки військової служби, зокрема і виконати доведений до нього бойовий наказ № 73/дск/БР від 29.04.2024 року, й тим самим свідчить про наявність умислу обвинуваченого на вчинення злочину за ч.4 ст. 402 КК України, а доводи сторони захисту не обґрунтованими.

На підставі викладеного, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_5 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, з огляду на досліджені докази, суд приходить до висновку, що солдат ОСОБА_5 , порушуючи військову дисципліну, відкрито безпідставно відмовився виконувати наданий йому командиром наказ.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразились у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 402 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено. 

Також, за висновком досудової доповіді відділу №9 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, який з урахуванням характеристики обвинуваченого, способу життя ОСОБА_5 , історії правопорушень, оцінив ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення як середній.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, у виді позбавлення волі, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає за необхідне строк покарання  ОСОБА_5  обчислювати з 17.05.2024 року відповідно до ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.05.2024 року (том 2 а.с.125-127)

Керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373- 376, 615 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Призначити   ОСОБА_15 покарання за ч.4 ст.402 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. 

Строк покарання  ОСОБА_15 обчислювати з 17.05.2024 року. 

Запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, обраного  ОСОБА_15 до набрання вироком законної сили – залишити без змін.

Речові докази:

-диск (том 3 а.с. 139, том 2 а.с.145-146) – зберігати в матеріалах кримінального провадження. 

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Шевченківський районний суд міста Дніпра, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1