ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | Справа №160/8118/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

УСТАНОВИВ:

02.04.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В4» №0001860402 від 17.03.2026 року про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі – 2 145,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В1» №0001850402 від 17.03.2026 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку в розмірі – 10 963,00грн., та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 5 481,50 грн.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що контролюючому органу надано всі необхідні документи для підтвердження дотримання вимог Податкового кодексу України при формуванні розміру від`ємного значення суми з податку на додану вартість із контрагентами-постачальниками за період, що перевірявся. Окрім цього, позивач зазначає, що господарські операції між позивачем та ТОВ «ПРОФІ ТРЕЙД КОНЕКТ», ТОВ «ЄВРО-КОНТРАКТ», ТОВ «ОХРАНА.УА», ТОВ «ОК ДАНАПРИС» та ТОВ «ТЕПЛОРАДІСТЬ» мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарської операції не мали, що зумовлює хибність викладених в акті перевірки висновків податкового органу, а відтак, вони не можуть бути покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, внаслідок чого останні є такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню. Крім цього позивач зауважив, що основним критерієм реальності господарських операцій є рух активів або зміни у структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника податків. Крім того, висновки відповідача також обґрунтовані недотриманням податкового законодавства іншими платниками податків - контрагентами позивача та іншими особами, з якими позивач не мав жодних відносин. Однак, законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими особами. Підсумовуючи позивач зазначив, що посадовими особами відповідача не зазначено, який товар підлягає обов`язковій сертифікації, як і не зазначено норми закону відповідно до якої платник податків веде бухгалтерський та податковий облік на підставі сертифікатів якості. Крім цього позивач зауважив про відсутність повноважень у посадових осіб відповідача на перевірку та контроль якості товару та встановлення якості товару. На підставі зазначеного позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
06.04.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
22.04.2026 року Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що неможливо підтвердити реальність фінансово-господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «ПРОФІ ТРЕЙД КОНЕКТ», ТОВ «ЄВРО-КОНТРАКТ», ТОВ «ОХРАНА.УА», ТОВ «ОК ДАНАПРИС» та ТОВ «ТЕПЛОРАДІСТЬ», в тому числі оскільки позивачем не було надано до перевірки паспорт якості на товар, сертифікати походження товару, тобто походження товару, придбаного зазначених контрагентів не встановлено. Таким чином позивачем безпідставно віднесено до складу податкового кредиту по операціях із придбання робіт/послуг суму ПДВ – 10 963,00 грн. Підсумовуючи відповідач зауважив, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт здійснення господарської діяльності, а тому віднесення відображених у них сум податкового кредиту є безпідставними. У зв`язку з чим відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 
24.04.2026 року Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповіддю на відзив, в якій позивач підтримав свою позицію, викладену у позовній заяві. 
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА» (код ЄДРПОУ 00191329) зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та перебуває на податковому обліку в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.
Видами діяльності Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» є: 07.10 Добування залізних руд (основний); 85.32 Професійно-технічна освіта; 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
На підставі повідомлення від 09.01.2026 року №8/32-00-04-04-02-13 та наказу від 09.01.2026 року №10-п, виданого на підставі пп.19-1.1.6 п.19-1.1 ст.19-1, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу І, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 розділу ІІ Податкового кодексу України (далі Кодекс), Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» (код ЄДРПОУ 00191329) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2025 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 22.12.2025 року №9400447116 від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.
29.01.2026 року Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків складено акт №65/32-00-04-04-02-07/00191329 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» (код ЄДРПОУ 00191329) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2025 року від`ємного значення податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.
Перевіркою встановлено порушення Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА»:
- пп.«а» п.198.1 ст.198, абз.1-3 п.198.2, абз.1-2 п.198.3 і абз.3 п.198.6 ст.198 розділу V Податкового кодексу України з урахуванням норм п.44.1 ст.44, п.200.1, абз.«б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, на 10 963,00 грн.;
- пп.«а» п.198.1 ст.198, абз.1-3 п.198.2, абз.1-2 п.198.3 і абз.3 п.198.6 ст.198 розділу розділу V Податкового кодексу України з урахуванням норм п.44.1 ст.44, п.200.1, абз.«б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 2 145,00 грн.
Під час перевірки податковий орган дійшов висновку про нереальність господарських операцій між Приватним акціонерним товариством «СУХА БАЛКА» та ТОВ «ПРОФІ ТРЕЙД КОНЕКТ», ТОВ «ЄВРО-КОНТРАКТ», ТОВ «ОХРАНА.УА», ТОВ «ОК ДАНАПРИС» та ТОВ «ТЕПЛОРАДІСТЬ». 
Під час перевірки достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації за наявності): встановлено її завищення на 10 963,00 грн. внаслідок завищення показника рядка 19 Декларації (зазначено в п.п.3.3.1 цього пункту)» порушено п.п.«б» 200.4 ст. 200 розділу V Кодексу, оскільки допущено перевищення над сумою податку, фактично сплаченою у звітному податковому періоді постачальникам товарів при відображенні в податковій звітності взаємовідносин з ТОВ «ТЕПЛОРАДІСТЬ» у сумі 6 478,00 грн., ТОВ «ЄВРО КОНТРАКТ» у сумі 3 644,00 грн, ТОВ «ОК ДАНАПРИС» у сумі 841,00 грн.
Вказані висновки ґрунтуються на наступних обставинах, встановлених податковим органом в ході перевірки: 
- непідтвердження походження товару у ТОВ «ПРОФІ ТРЕЙД КОНЕКТ», ТОВ «ЄВРО-КОНТРАКТ», ТОВ «ОХРАНА.УА», ТОВ «ОК ДАНАПРИС» та ТОВ «ТЕПЛОРАДІСТЬ»;
- наявність недоліків заповнення поштової накладної.
На підставі висновків акту перевірки №65/32-00-04-04-02-07/00191329 від 29.01.2026 року Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкові повідомлення-рішення:
- №0001850402 від 17.03.2026 за формою «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 10 963,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 5 481,50 грн.;
- №0001860402 від 13.03.2026 року за формою «В4», яким зменшено розмір віжємного значення суми ПДВ а суму 2 145,00 грн.
Непогоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. 
Вирішуючи правомірність прийнятих Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень, суд застосовує принципи дослідження господарських операцій, закріплених постановами Верховного Суду, а саме:
- превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) (постанова КАС ВС від 18.09.2025 року у справі №140/3421/24);
- дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій (постанова КАС ВС від 06.06.2025 року у справі №400/1646/20).
Таким чином, дослідженню підлягає зміст господарських операцій, по яким податковим органам нараховано податкові зобов`язання.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі - ПК України).
Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
В силу приписів п.44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Згідно з пункту 198.1, статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно п.200.1, 200.2 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Суд зазначає, що підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, такі як: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки, з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також у п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному місяці, в якому вони були здійснені.
Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів у разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їхньому оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Враховуючи викладене, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «ПРОФІ ТРЕЙД КОНЕКТ», ТОВ «ЄВРО-КОНТРАКТ», ТОВ «ОХРАНА.УА», ТОВ «ОК ДАНАПРИС» та ТОВ «ТЕПЛОРАДІСТЬ».
10.11.2025 року між Приватним акціонерним товариством «СУХА БАЛКА» та ТОВ «ПРОФІ ТРЕЙД КОНЕКТ» укладено Договірний лист №1, згідно якого ТОВ «ПРОФІ ТРЕЙД КОНЕКТ» зобов`язалось здійснити поставку ТЕН водяний НЖ д 13М22. Дуга 5.0 кВт ПТ-7623 у кількості 6 штук та ТЕН оцинкований д 10 М16. Дуга 1.5 кВт ПТ-7625 у кількості 3 штук на суму 2 376,00 грн., в тому числі ПДВ – 396,00 грн. 
Виконання зазначеного договору підтверджується наступними документами: видатковою накладною: №700 від 18.11.2025, експрес-накладною №20451294076462 від 18.11.2025 року, прибутковим ордером №454 від 20.11.2025 року, карткою складського обліку матеріалів №154057 від 19.01.2026 року, №154058 від 19.01.2026 року та платіжною інструкцією №35362 від 13.11.2025 року на суму 2 376,00 грн.
27.10.2025 року між Приватним акціонерним товариством «СУХА БАЛКА» та ТОВ «ЄВРО-КОНТРАКТ» укладено Договірний лист №27, згідно якого ТОВ «ЄВРО-КОНТРАКТ» зобов`язалось здійснити поставку товару, а саме: муфта з`єднувальна кабельна 3Стп 10 70-120 гільзи 4-х болтові М у кількості 11 штук на суму 29 150,88 грн., в тому числі ПДВ – 4 858,48 грн. 
Виконання зазначеного договору підтверджується наступними документами: видатковою накладною: №155 від 24.11.2025 року, експрес-накладною №59001508074692 від 24.11.2025 року, прибутковим ордером №364 від 26.11.2025 року, карткою складського обліку матеріалів №154061 від 19.01.2026 року та платіжною інструкцією №35516 від 21.11.2025 року на суму 21 863,16 грн.
17.11.2025 року між Приватним акціонерним товариством «СУХА БАЛКА» та ТОВ «ОХРАНА.УА» укладено Договірний лист №25-88753, згідно якого ТОВ «ОХРАНА.УА» зобов`язалось здійснити поставку товару, а саме: блок індикації та управління «Лінд-8» (комплект) у кількості 1 штука, скоби для кріплення кабеля, діаметр 5 мм., 100шт у пакету, білі у кількості 2 штук та клавіатура Лінд Т модуль індикації та управлення у кількості 1 штука на суму 3 207,53 грн., в тому числі ПДВ – 534,59 грн. 
Виконання зазначеного договору підтверджується наступними документами: видатковою накладною: №25-88753 від 28.11.2025 року, експрес-накладною №20451306799207 від 28.11.2025 року, прибутковим ордером №472 від 01.12.2025 року, карткою складського обліку матеріалів №291375 від 19.01.2026 року, №291376 від 19.01.2026 року та №291374 віл 19.01.2026 року та платіжною інструкцією №35505 від 21.11.2025 року на суму 3 207,53 грн.
24.09.2025 року між Приватним акціонерним товариством «СУХА БАЛКА» та ТОВ «ОК ДАНАПРИС» укладено Договірний лист №239, згідно якого ТОВ «ОК ДАНАПРИС» зобов`язалось здійснити поставку товару, а саме: стрічка ізоляційна бавовняна у кількості 1 штука, текстолит 2мм у кількості 10 кг. та плівка ПЕТ-Е 0.250 х 1000мм у кількості 10 кг. на суму 4 207,00 грн., в тому числі ПДВ – 841,40 грн.
Виконання зазначеного договору підтверджується наступними документами: видатковою накладною: №2965 від 14.11.2025 року, експрес-накладною №59001500634066 від 14.11.2025 року, прибутковим ордером №354 від 18.11.2025 року, карткою складського обліку матеріалів №150090 від 19.01.2026 року, №150218 від 19.01.2026 року та №150183 віл 19.01.2026 року та платіжною інструкцією №35320 від 13.11.2025 року на суму 5 048,40 грн.
06.11.2025 року між Приватним акціонерним товариством «СУХА БАЛКА» та ТОВ «ТЕПЛОРАДІСТЬ» укладено Договір №1106, згідно якого ТОВ «ТЕПЛОРАДІСТЬ» зобов`язалось передати ПАТ «СУХА БАЛКА» продукцію, а ПАТ «СУХА БАЛКА» зобов`язується прийняти у власність і оплатити товару на передбачених цим договором умовах.
Виконання зазначеного договору підтверджується наступними документами: специфікацією №1 від 06.11.2025 року, видатковою накладною №2696 від 14.11.2025 року, експрес-накладною №20451294643082 від 14.11.2025 року, прибутковим ордером №456 від 20.11.2025 року, карткою складського обліку матеріалів №790918 від 19.01.2026 року, №790919 від 19.01.2026 року, №790920 від 19.01.2026 року, №790921 від 19.01.2026 року та платіжною інструкцією №35320 від 13.11.2025 року на суму 38 869,40 грн.
Суд встановив, що позивачем було надано документи, а саме: договір, договірні листи, видаткові накладні, експрес-накладні, прибуткові ордеру, карти складського обліку матеріалів та платіжні інструкції, які дають можливість дійти висновку про рух активів у процесі здійснення зазначених вище господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товару, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем робіт.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що стосуються господарських операцій з контрагентами позивача, суд надає перевагу належним письмовим доказам, а саме: документам первинного бухгалтерського обліку.
Відповідно до п.44.3 ст.44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше:
- 2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу;
- 1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту;
- 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту;
- 1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Суд зазначає, що підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.
Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). 
Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. 
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. 
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. 
Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. 
Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.
Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.
Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів у разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їхньому оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Судом були досліджені первинні документи, на підставі яких формується бухгалтерський та податковий облік, які були складені на підставі договору із зазначеними контрагентом позивача, та встановлено, що вказані господарські операції пов`язані з господарською діяльністю позивача, а первинні документи складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому, суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки стосовно виконання умов досліджуваного договору необґрунтованими.
На думку суду, надані позивачем первинні документи підтверджують формування показників податкової звітності позивача та вказують, що господарські операції, які є підставою для формування податкового обліку підприємства, відбулись, а отже відсутні підстави вважати нереальними вказані господарські операції позивача з ТОВ «ЄВРО-КОНТРАКТ», ТОВ «ОХРАНА.УА», ТОВ «ОК ДАНАПРИС» та ТОВ «ТЕПЛОРАДІСТЬ».
Так, рух активів при здійсненні вище вказаних операцій з вказаними контрагентами підтверджується первинними документами, а саме: укладеними договором, договірними листами, видатковими накладними, експрес-накладними, прибутковими ордерами, картами складського обліку матеріалів та платіжними інструкціями, копії яких долучені до матеріалів справи та були досліджені судом.
При цьому, суд вказує, що в акті перевірки контролюючим органом не надано оцінку господарським взаємовідносинам позивача з вказаними контрагентами на підставі наданої до перевірки первинної документації та документів бухгалтерського та податкового обліку в цілому. Суд зауважує, що відповідачем були проаналізовані та надана оцінка окремим господарським операціям позивача з спірним контрагентом, а отже відповідачем не здійснювалась перевірка господарської діяльності позивача з вказаними контрагентами по кожній конкретній господарській операції, за наслідком якої складено відповідна видаткова накладна. Отже фактично відповідач, проаналізувавши певні господарські операції позивача, проводить паралель між проаналізованими господарськими операціями та не проаналізованими, без дослідження первинної документації по іншим господарським операціям. 
При цьому суд звертає увагу, що відповідач в акті перевірки фактично не заперечує, що до руху активів або зміни структури активів та зобов`язань також призвело перерахування грошових коштів на користь вказаних контрагентів позивача у якості оплати за поставлений товар. 
Отже вказані обставини не є спірними в даному випадку, а тому судом такі обставини не встановлювались та не досліджувались.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Крім цього щодо первинних документів суд також вважає за необхідне зазначити наступне. 
Судом не встановлено дефектів форми первинних документів, змісту або походження, які в силу статей 198, 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
Крім цього, відповідно до п.2 Розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року №727 (далі Порядок №727, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати; довідка документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно п.2 Розділу ІІ Порядку №727 акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, а також платниками податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) або їх законними представниками (у разі наявності).
Згідно з п. 5 Розділу ІІ Порядку №727 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
Всупереч зазначеній вище нормі, податковий орган досліджував дійсність правочинів, тобто фактично контролював дотримання платником податків цивільного законодавства, проте у матеріалах справи відсутні докази на предмет визнання недійсним в установленому порядку договору та порушення законодавства України в момент складання первинних документів. Водночас зібраними у справі доказами підтверджуються господарські операції позивача, а відтак спростовуються висновки акту перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Крім того, суд зазначає, що податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних у всіх первинних документах та документах бухгалтерської звітності (договори, специфікації, видаткові накладні, товаро-транспортні накладні, реєстри прийому зерна, платіжні інструкції, тощо), а також не зазначав про порушення вимог чинного податкового законодавства при їх формуванні.
При цьому сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. 
Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2023 року у справі №360/1283/20 та від 03.03.2023 року у справі №804/644/16.
Суд зазначає, що досліджені судом господарські операції стосувались виключно постачання товару на підставі договорів та договірних листів, укладених між позивачем та ТОВ «ЄВРО-КОНТРАКТ», ТОВ «ОХРАНА.УА», ТОВ «ОК ДАНАПРИС» та ТОВ «ТЕПЛОРАДІСТЬ».
Тобто, господарські операції стосувались придбання та перевезення товару від контрагентів позивачу. 
Як вже встановлено судом, дійсність, реальність та достовірність господарських взаємовідносин встановлено судом на підставі наявної в матеріалах справи первинної документації.
Стосовно доводів відповідача про неможливість встановлення походження товару у ТОВ «ЄВРО-КОНТРАКТ», ТОВ «ОХРАНА.УА», ТОВ «ОК ДАНАПРИС» та ТОВ «ТЕПЛОРАДІСТЬ», який в подальшому був реалізований на користь позивача, що на думку відповідача, безумовно свідчить про нереальність спірних господарських операцій, суд зазначає наступне.
Суд зауважує, що жодна норма законодавства не встановлює обов`язку покупця бути обізнаним про джерело походження товару та обов`язку з контролю за дотриманням попередніми контрагентами постачальника правил оподаткування. Тобто, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. 
Аналогічний правовий висновок містяться в постанові Верховного Суду від 16.05.2023 року у справі №805/1357/16-а.
Принцип індивідуальної відповідальності платника податків, також доктринально закріплений у судовій практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Рішенням ЄСПЛ у справі "Інтерсплав проти України" визначено, що платник податків не може відповідати за зловживання свого контрагента за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що такий платник був безпосередньо залучений до таких зловживань.
Цей принцип закріплений також у статті 61 Конституції України, яка передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Отже, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
У відповідності до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що свідчить про те, що, у разі коли контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо неплатника, а не інших осіб, у т.ч. його контрагентів. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару (послуг) відповідних сум до складу податкового кредиту з ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Таким чином суд доходить висновку, що доводи відповідача про неможливість встановлення походження товару у ТОВ «ЄВРО-КОНТРАКТ», ТОВ «ОХРАНА.УА», ТОВ «ОК ДАНАПРИС» та ТОВ «ТЕПЛОРАДІСТЬ», який в подальшому був реалізований на користь позивача, не можуть мати наслідків для застосування податкової відповідальності до позивача у випадку декларування податку на прибуток та формування податкового кредиту з ПДВ з вказаними контрагентами. 
Крім цього суд звертає увагу, що не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання взятих на себе зобов`язань посилання податкового органу на відсутність достатньої кількості штатних одиниць, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.
Аналогічна правові позиції викладені у постановах Верховного суду від 16.02.2023 року по справі №420/4722/19 та від 04.04.2023 року у справі №320/4019/19 відповідно.
В контексті наведеного суд зазначає, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договору та договірних листів, що їх регламентують, позивачем надано належно оформлені первинні документи та інші документи, складені в межах вчинених господарських операцій, які в сукупності свідчать про факт реального вчинення господарських операцій та використання їх в межах господарської діяльності позивача, що є підставою для формування платником податкового обліку.
В свою чергу, викладені відповідачем аргументи є недостатніми, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податків в залежність від дій або бездіяльності його контрагента чи відсутності у контрагента основних фондів, кваліфікованого персоналу, знаходження за заявленою юридичною адресою тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати, саме, для цієї особи.
Однак суд вважає за необхідне зазначити наступне стосовно господарської діяльності позивача з ТОВ «ПРОФІ ТРЕЙД КОНЕКТ».
Судом було досліджені надані позивачем документи на підтвердження реальності спірних господарських операцій, а саме: Договірний лист №1 від 10.11.2025 року, видаткова накладна №700 від 18.11.2025, експрес-накладна №20451294076462 від 18.11.2025 року, прибутковий ордер №454 від 20.11.2025 року, картка складського обліку матеріалів №154057 від 19.01.2026 року, №154058 від 19.01.2026 року та платіжна інструкція №35362 від 13.11.2025 року.
Як встановлено судом, згідно видаткової накладної №700 від 18.11.2025 року ТОВ «ПРОФІ ТРЕЙД КОНЕКТ» зобов`язалось поставити позивачу ТЕН водяний НЖ д 13М22. Дуга 5.0 кВт ПТ-7623 у кількості 6 штук та ТЕН оцинкований д 10 М16. Дуга 1.5 кВт ПТ-7625 у кількості 3 штук на суму 2 376,00 грн., в тому числі ПДВ – 396,00 грн. 
Суд зазначає, що документом, що підтверджує факт передачі постачальником товару покупцю в даному випадку є видаткова накладна. Вимоги до оформлення видаткової накладної визначає ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88.
Видаткова накладна повинна містити такі обов`язкові реквізити:
назву документа (форми);
дату складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
В даному випадку видаткова накладна складена ТОВ «ПРОФІ ТРЕЙД КОНЕКТ».
В свою чергу на підтвердження доставлення покупцю спірного товару позивачем надано до суду експрес накладну №20451294076462 від 18.11.2025 року, в якій відправником визначено – ФОП ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1, 2 ст.838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.
Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку.
Суд зауважує, що з наданих до суду первинних документів не можливо встановити чи виступала ФОП ОСОБА_1 підрядником у ТОВ «ПРОФІ ТРЕЙД КОНЕКТ» при виконанні умов Договірного листа №1 від 10.11.2025 року, або надавали послуги доставки або транспортні послуги щодо відправлення спірного товару позивачу. 
Повторюючи суд зазначає, що з наданих до суду первинних документів не можливо встановити в межах виконання яких робіт/послуг та в межах якої господарської діяльності позивач або його контрагент залучив послуги ФОП ОСОБА_1 . Також не можливо встановити ТОВ «ПРОФІ ТРЕЙД КОНЕКТ» або ФОП ОСОБА_1 був реальним контрагентом позивача, за умови відсутності документального підтвердження наявності повноважень у ФОП ОСОБА_1 від імені ТОВ «ПРОФІ ТРЕЙД КОНЕКТ» здійснювати відправку товару позивачу за Договірним листом №1 від 10.11.2025 року.
Підсумовуючи суд дійшов висновку, що надані позивачем первинні документи не підтверджують формування показників податкової звітності позивача та з вказаних документів не можливо встановити реальність, або нереальність спірних господарських операцій, а отже відсутні підстави вважати реальними вказані господарські операції позивача з ТОВ «ПРОФІ ТРЕЙД КОНЕКТ».
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Отже, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.
Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
У пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України" ЄСПЛ зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Так, наведені інспекцією аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 74 КАС України. Чинним законодавством України на сторону господарських операцій - покупця товару (робіт, послуг), який є платником податків, не покладено обов`язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії постачальників товару (послуг) зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту.
Контролюючим органом не подано доказів, які однозначно свідчили б про неправдивість одержаних від платника документів, підтверджували б фіктивний характер спірних операцій та недобросовісність позивача як платника податків, відповідачем не надано суду жодних доказів, які підтверджували б те, що вчинення правочину (укладення договору), на підставі якого виникли взаємовідносини між позивачем та контрагентом не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків чи свідчили б про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності товариства, господарській меті з метою досягнення правових наслідків та які порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.
Отже, позивач як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату, лише, ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України. Він не може нести відповідальність за порушення контрагентом правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14.03.2018 року у справі №803/1198/16 та від 14.12.2022 року у справі №640/18058/19.
Крім того суд зауважує, що відповідно до правової позиції, викладеної постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом. Сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
Відтак, відповідачем не доведено правомірність висновків про завищення суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, на 10 963,00 грн. та завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 1 749,00 грн.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Отже, інші доводи сторін не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з вимогами частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Отже, враховуючи вищевказані норми, суд вказує на наступне.
Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Потенційний обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.
Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень відповідача також означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.
Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного суду від 20.02.2019 у справі №810/3212/16.
Під час перевірки правомірності оскаржуваного рішення суд враховує, чи прийняте воно з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірних рішень.
Отже, за сукупності вказаних обставин висновки контролюючого органу не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, у зв`язку із чим податкове повідомлення-рішення №0001850402 від 17.03.2026 року підлягає визнанню протиправним та скасуванню повністю, а податкове повідомлення-рішення №0001860402 від 17.03.2026 року частково, а саме: в частині 1 749,00 грн.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 2 605,69 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Керуючись ст.77, 90, 139, 241-246, 250, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» (50029, м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, 5, код ЄДРПОУ 00191329) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49031, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 57, код ЄДРПОУ 43968079) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В4» №0001860402 від 17.03.2026 року про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі – 1 749,00 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В1» №0001850402 від 17.03.2026 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку в розмірі – 10 963,00 грн., та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 5 481,50 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49031, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 57, код ЄДРПОУ 43968079) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» (50029, м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, 5, код ЄДРПОУ 00191329) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2 605,69 грн. (дві тисячі шістсот п`ять гривень 69 копійок). 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський