ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2026 | м. Дніпро | Справа № 904/2880/26

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп Д", м. Дніпро 
до Комунального закладу "Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2" Дніпропетровської обласної ради", м. Кам`янське, Дніпропетровська область 
про стягнення заборгованості в розмірі 398 698, 34 грн. 
Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп Д" (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального закладу "Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2" Дніпропетровської обласної ради" (далі - Відповідач) про стягнення 398 698, 34 грн., з яких: 279 234,38 грн. втрати від інфляції, 119 463,96 грн. 3 % річних. 
Заявлені вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням Відповідачем рішення господарського суду по справі № 904/4869/25.
Ухвалою суду від 25.05.2026 року відкрито провадження у справі №904/2880/25, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.
Відповідач у відзиві на позов просить суд відмовити в задоволенні заявлених вимог, посилаючись на те, що Позивачем не надано суду жодного доказу направлення та отримання Відповідачем рахунків і актів за січень, лютий, березень та наступні місяці 2025 року у строки, визначені пунктом 4.2 Договору. Також Відповідач зазначає, що є бюджетною установою, що утримується за рахунок коштів обласного бюджету та здійснює видатки виключно через органи Державної казначейської служби України. Відповідач вказує, що не має відкритих банківських рахунків, з яких може самостійно здійснювати платежі поза системою казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Позивач у відповіді на відзив наполягає на задоволенні позовних вимог. 
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення ухвалено без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:
18.01.2024 року між Позивачем (Постачальником) та Відповідачем (Замовником) укладено Договір № 1 на закупівлю теплової енергії (надалі – Договір), який передбачав надання послуг з постачання теплової енергії. Договір був чинним до 31 грудня 2024 року включно в обсязі 1073,000 Гкал по ціні 7 053 408,42 грн. з ПДВ. 
Після закінчення дії Договору, тобто в періоду з 01.01.2025 по 30.05.2025, позивач, враховуючи, що замовник продовжував користуватися системою теплопостачання та не подав письмового звернення про припинення поставок, продовжив надавати замовнику теплову енергію. 
Обсяг енергії, фактично наданий позивачем та отриманий замовником у період 01.01.2025 – 30.05.2025, становив 411,80 Гкал. на загальну суму 2 837 372,83 грн. з ПДВ. 
Замовник отримав та фактично спожив зазначену теплову енергію та гарячу воду, однак не оплатив їх своєчасно. 
Позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Відповідача про стягнення 3 579 079,17 грн. у тому числі заборгованості за договором №1 від 18.01.2024 р. на закупівлю теплової енергії в сумі 741 706,34 грн. та заборгованості за фактично спожиту теплову енергію в сумі 2 837 372,83 грн. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2025 р. у справі №904/4869/25904/4869/25904/4869/25 позов задоволено повністю, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 3 579 079,17 грн., у тому числі заборгованість за договором № 1 від 18.01.2024 на закупівлю теплової енергії в сумі 741 706,34 грн., яка виникла за період з 11.12.2024 до 31.12.2024, заборгованість за фактично спожиту теплову енергію за період з 01.01.2025 до 30.05.2025 у сумі 2 837 372,83 грн., судовий збір у сумі 42 948,95 грн.
Зазначене рішення суду набрало законної сили 06.01.2026 року. 
Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Позивач зазначає, що рішення суду по справі 904/4869/25 Відповідачем не виконано. 
Згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи приписи ст. 625 ЦК України, Позивач просить стягнути з Відповідача три проценти річних та інфляційні втрати від суми простроченого грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, зокрема, 3% річних в розмірі 119 463,96 грн. за загальний період прострочення з 01.01.2025 року по 02.04.2026 року, а також, інфляційні втрати в сумі 279 234,38 грн. за період з січня 2025 року по лютий 2026 року.
Здійснивши перевірку розрахунків Позивача суд дійшов висновку, що визначення розміру грошового зобов`язання, початку його прострочення та саме підрахунок відсотків річних та інфляційних втрат, проведено арифметично вірно.
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.
Отже, оскільки судове рішення у справі №904/4869/25 про стягнення з боржника коштів не виконано Відповідачем, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до дати повного виконання грошового зобов`язання.
Суд не приймає доводи Відповідача відносно того, що Позивачем не надано доказів направлення та отримання Відповідачем рахунків і актів за січень, лютий, березень та наступні місяці 2025 року у строки, визначені пунктом 4.2 Договору, адже обставини щодо суми та періоду виникнення грошового зобов`язання, були встановлені в рамках справи №904/4869/25 та не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.
Крім того, доводи Відповідача з посиланням на неможливість своєчасного виконання рішення суду через відсутності відкритих бюджетних асигнувань для останнього, не заслуговують на увагу, адже в силу положень ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
З урахуванням встановлених обставин, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме в розмірі 398 698, 34 грн., з яких: 279 234,38 грн. втрати від інфляції, 119 463,96 грн. 3 % річних. 
Згідно приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись статями 73-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Комунального закладу "Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2" Дніпропетровської обласної ради" (51600, Дніпропетровська область, м. Верхньодніпровськ, вул. Упорна, 1а, код ЄДРПОУ 03188234) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп Д" (49000, Україна, Дніпро, вул. Михайла Грушевського, буд. 21, кв. 4, код ЄДРПОУ 37004608) 279 234,38 грн. втрат від інфляції, 119 463,96 грн. 3 % річних, 4 784,39 грн. витрат зі сплати судового збору. 

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ліпинський