КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/13728/2026
Справа № 372/5238/25

П О С Т А Н О В А

 
Іменем України

10 вересня 2026 року 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Обухівського районного суду Київської області, постановлену у складі судді Потабенко Л.В. у м. Обухів 03 червня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 439000 грн., покласти на відповідача судові витрати.

29 вересня 2025 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, у якому останній просив визнати недійсним договір позики від 06 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 жовтня 2025 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 , вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 червня 2026 року справу передано на розгляд до Кагарлицького районного суду Київської області для вирішення питання про об`єднання у одне провадження зі справою № 369/1754/23.

Позивач ОСОБА_1 у особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 03 червня 2026 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, наводила зміст ч. 2, 3, 8 ст. 188 ЦПК України щодо об`єднання справ в одне провадження, а також підстави передачі справ з одного суду на розгляд іншого, які зазначені у ст. 31 ЦПК України.
Вказувала, що у даному випадку справи, які оскаржуваною ухвалою об`єднані в одне провадження, перебувають у провадженні різних судів, а тому вони не можуть бути об`єднані в одне провадження із передачею справи на розгляд іншому суду, тобто у даному випадку не можуть бути застосовані положення ст. 31, 188 ЦПК України.
Зауважувала, що об`єднання позовів має темпоральні межі. З матеріалів справи № 368/1754/23 та ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року вбачається, що в справі вже розпочалося підготовче засідання та було призначено судову оціночну експертизу, при цьому на час проведення експертизи провадження у справі зупинено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, а тому їх об`єднання в одне провадження не сприятиме принципу оперативності розгляду справ та призведе до затягування здійснення судового розгляду. Враховуючи наведене, вважала, що підстави для об`єднання справ № 372/5238/25 та № 368/1754/23 відсутні.
Зазначала, що заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 виникла після січня 2024 року (відповідно до розписки), а тому до вказаної дати питання про стягнення боргу у ОСОБА_1 не виникало.
Також ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_3 07 серпня 2025 року було направлено вимогу про повернення грошових коштів, яку було вручено відповідачу наручно 13 серпня 2025 року. Станом на 08 вересня 2025 року відповідач грошові кошти в сумі 439000 грн. не повернув. Відповідно 09 вересня 2025 року ОСОБА_1 подала до Обухівського районного суду Київської області позовну заяву про стягнення боргу за договором позики.
Наводила зміст ч. 2 ст. 31 ЦПК України.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду віднесена до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 439000 грн., покласти на відповідача судові витрати (а. с. 1 - 3)
Позов мотивовано тим, що 06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, на підтвердження якого відповідачем було написано власноручно розписку. Відповідно до умов означеного договору, відповідач зобов`язаний віддати позивачеві грошові кошти в сумі 439000 грн. до січня 2024 року. Станом на 08 вересня 2025 року відповідач грошові кошти позивачу в сумі 439000 грн. не повернув.
29 вересня 2025 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, у якому останній просив визнати недійсним договір позики від 06 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а. с. 50 - 52).
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 березня 2002 року до 28 лютого 2024 року, з липня 2024 року між подружжям погіршилися відносини, що призвело в подальшому до розірвання шлюбу. В цей же період з липня 2024 року подружжя почало вирішувати питання поділу набутого в період шлюбу майна. Враховуючи, що подружжя здійснювало підприємницьку діяльність в належному ОСОБА_3 нежитловому приміщенні, сторонами було досягнуто певних домовленостей щодо поділу товару, придбаного для продажу в магазині. Це підтверджується і розпискою ОСОБА_1 від 06 серпня 2023 року. Боргових зобов`язань між сторонами щодо позики насправді не існувало, дії сторін не були спрямовані на позикові відносини. Відповідно до наданої позивачем розписки та заявленої вимоги, ОСОБА_3 повинен віддати ОСОБА_1 гроші в сумі 439000 грн. за товар в магазині. З розписки, доданої до позову, не вбачається, який товар, в якому магазині, в якій кількості було передано ОСОБА_3 , за що він ніби має віддати ОСОБА_1 пошти в сумі 439000 грн., що свідчить про те, що розписку написано відповідачем без наміру створення правових відносин за договором позики, на підставі вищевикладеного договір позики від 06 жовтня 2023 року, про який заявила ОСОБА_1 у первісному позові, має бути визнаний судом недійсним.

18 травня 2026 року у підготовчому судовому засіданні на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 про передачу даної справи за підсудністю до Кагарлицького районного суду Київської області (а. с. 170 - 171).
Обґрунтовуючи клопотання, представник відповідача зазначила, що в провадженні Кагарлицького районного суду Київської області на розгляді перебуває цивільна справа №368/1754/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, і до цього ж суду подано клопотання про об`єднання справ № 368/1754/22 та № 372/5238/25 в одне провадження, оскільки об`єднання даних справ в одне провадження має сприяти прискоренню вирішення спору між сторонами. При поданні позову про поділ майна подружжя ОСОБА_1 застосовано ст. 30 ЦПК України, оскільки поділ майна стосується і нерухомого майна, частина якого знаходиться у м. Кагарлику Обухівського району. Позовні вимоги ОСОБА_1 у справі № 372/5238/25, яка знаходиться в Обухівському районному суді Київської області, витікають з правовідносин подружжя щодо поділу майна і спрямовані на вирішення спору між подружжям. Враховуючи викладене, вважала, що з метою забезпечення ефективного захисту порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, що виникають із сімейних правовідносин й пов`язані з поділом спільного нажитого подружжям Петюків майна, задля встановлення кращих умов для дослідження матеріалів справи з метою виявлення дійсних обставин, прав і обов`язків сторін, а також для економії процесуальних засобів і часу, спір має вирішуватись в межах однієї справи щодо всього майна.
В матеріалах справи знаходиться копія ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 28 грудня 2023 року у справі № 368/1754/23 про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна (а. с. 28), а також копія ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 29 лютого 2024 року про призначення у даній справі оціночної експертизи, на вирішення якої поставлено питання про визначення на час проведення експертизи ринкової вартості спірного майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки з кадастровим номером 3223188000:01:028:0049 за цією ж адресою; нежитлової будівлі магазину-бару за адресою АДРЕСА_2 , земельної ділянки з кадастровим номером 3222210100:01:456:0022 за цією ж адресою; автомобілів марки Ford Transit Custom, 2016 року випуску, та Volskwagen Tiguan, 2020 року випуску; провадження у справі зупинено на час призначення експертизи (а. с. 29 - 42).

Передаючи справу до Кагарлицького районного суду Київської області ухвалою від 03 червня 2026 року, суд першої інстанції виходив із того, що питання про об`єднання справ, які перебувають у провадженні суду, вирішується суддею, який раніше відкрив провадження у справі, тому дана справа № 372/5238/25 підлягає передачі головуючому судді Кагарлицького районного суду Київської області Закаблуку О.В. у справі №369/1754/23 для вирішення питання про об`єднання справ в одне провадження.

Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до положень частин першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 - 3, 7, 8 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. 
Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.
Про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.
Справи, що перебувають у провадженні суду, в разі об`єднання їх в одне провадження передаються на розгляд судді, який раніше за інших суддів відкрив провадження у справі.

Відповідно до положень частин першої-другої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо:
1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду;
2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи;
3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.
Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Направляючи справу до Кагарлицького районного суду Київської області для вирішення суддею цього суду питання про об`єднання справ в одне провадження, суд першої інстанції залишив поза увагою, що така підстава для передачі справи до іншого суду положеннями ст. 31 чинного ЦПК України не передбачена.

Суд першої інстанції також не врахував, що розгляд клопотання про об`єднання справ в одне провадження, подане учасником справи до Кагарлицького районного суду Київської області, належить до компетенції саме цього суду, яким будь-яких матеріалів справи № 372/5238/25 станом на час постановлення ухвали від 03 червня 2026 року з Обухівського районного суду Київської області витребувано не було.

Крім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що позов ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики пред`явлено до ОСОБА_3 за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання АДРЕСА_3 , що відноситься до територіальної підсудності Обухівського районного суду Київської області, а отже позов подано з додержанням загальних правил підсудності.

За таких обставин були відсутні підстави для передачі справи до Кагарлицького районного суду Київської області.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передачу справи на розгляд іншому суду, припустившись порушення норм процесуального права, а саме ч. 1-2 ст. 31 ЦПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з доречними доводами апеляційної скарги, що у справі № 369/1754/23 ухвалою від 29 лютого 2024 року було призначено судову оціночну експертизу, при цьому на час проведення експертизи провадження у справі зупинено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, а тому їх об`єднання в одне провадження не сприятиме принципу оперативності розгляду справ та призведе до затягування здійснення судового розгляду.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 03 червня 2026 року не можна вважати законною та обґрунтованою, висновки суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншому суду для вирішення питання про об`єднання у одне провадження зі справою № 369/1754/23 є помилковими і не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, відтак ухвала суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 03 червня 2026 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.