Справа № 159/3225/26
Провадження № 2/159/2242/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Смалюха Р.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411), від імені якого діє представник Танцуріна Єлизавета Вадимівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика» або позивач або кредитор або товариство або кредитодавець) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач або боржник або позичальник), в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 522892-КС-002 від 09.02.2025 у розмірі 89980,50 грн (далі – кредитний договір).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.02.2025 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено договір № 522892-КС-002 про надання кредиту в розмірі 22000,00 грн (сума якого в подальшому була збільшена до 29000,00 грн додатковою угодою), шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Кредитор свої зобов`язання виконав надавши відповідачу кредит, водночас позичальник свої обов`язки виконував неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 05.05.2026 утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 89980,50 грн, з яких: 28710,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 43000,50 грн - заборгованість по відсотках за користування, 3770,00 грн - заборгованість по комісії, 14500,00 грн - заборгованість по процентах відповідно до ст. 625 ЦКУ.
Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.
Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Ухвалою від 19.06.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, задовольнив клопотання позивача, витребувавши докази у АТ «Універсал Банк», зберігання справи вирішив здійснювати у змішаній формі.
Позивач та відповідач повідомлялися про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін у порядку встановленому законом, заяв про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавали.
09.07.2026 до суду надійшла витребувана інформація з АТ «Універсал Банк».
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріал справи, суд встановив такі обставини.
09.02.2025 року між позичальником та ТОВ «Бізнес Позика» (кредитором) укладено Договір про надання кредиту № 522892-КС-002, за умовами якого позичальнику надається кредит у розмірі 22000,00 грн (п. 2.1, 2.6). 
Кредит надається строком на 24 тижні (п. 2.3), а орієнтовна дата повернення кредиту визначена 27.07.2025 року (п. 2.7, 2.13). 
Стандартна процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 1% на день (фіксована) (п. 2.4). 
У п. 2.2 сторони узгодили графік платежів відповідно до якого, платежі підлягають сплаті кожні 14 днів. Сума регулярного платежу з 1-го по 11-й становить 4510,00 грн, а останній 12-й платіж складає 4449,44 грн. Загальна сума до сплати за договором становить 54059,44 грн, яка складається з 22000,00 грн тіла кредиту, 27659,44 грн нарахованих процентів та 4 400,00 грн комісії за видачу кредиту. 
Договором передбачена комісія за видачу кредиту в розмірі 4400,00 грн, яка нараховується одноразово в дату видачі кредиту (п. 2.5). 
Відповідно до п. 5.3.6 договору, кредитор має право відступити всі або частину прав за цим договором іншим особам (новим кредиторам) без погодження позичальника.
У разі прострочення позичальником грошових зобов`язань, він зобов`язаний сплатити кредитору проценти на підставі статті 625 Цивільного кодексу України у розмірі 700 000% річних від суми заборгованості. Загальний сукупний розмір процентів річних за цим пунктом та інших штрафних санкцій обмежений і не може перевищувати 50% від суми отриманого позичальником кредиту (зокрема з урахуванням додаткових угод) (п.7.5).
В реквізитах кредитного договору зазначені паспортні дані позичальника, РНОКПП, контактний номер телефону, адреса проживання, адреса електронної пошти, а також номер банківської картки НОМЕР_1 . Цей договір підписаний позичальником в електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-6781 від 09.02.2025.

16.02.2025 року між позичальником та ТОВ «Бізнес Позика» (кредитором) укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 522892-КС-002, за умовами якої сума кредиту збільшується на 7000,00 грн, а загальний розмір отриманого та неповернутого кредиту становить 29 000,00 грн (п. 2.1, 2.2). 
Комісія за надання додаткової суми кредиту становить 1400,00 грн (п. 4). 
Кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення додаткової угоди, становить 162 календарних дні (п. 5). 
Пункт 4.2.2. викладено в новій редакції (графік платежів) - 12 періодичних платежів у період з 23.02.2025 по 27.07.2025. Сума регулярного платежу становить 5 890,00 грн (з 1-го по 11-й платіж), а останній 12-й платіж — 5767,46 грн. Загальна сума до сплати збільшується до 70557,46 грн. Додаткова угода підписана позичальником в електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-3518 від 16.02.2025.

У матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту від 09.02.2025 року, в якому зафіксована сума кредиту в розмірі 22 000,00 грн на строк 169 днів (24 тижні); спосіб надання кредиту — безготівковий, протягом трьох робочих днів; комісія за надання кредиту встановлена у розмірі 4400,00 грн. Документ підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0622 від 09.02.2025.

У матеріалах справи міститься також Анкета клієнта від 14.05.2026. В анкеті зазначено відомості про позичальника: реєстраційну та фактичну адресу проживання, РНОКПП, дані документа, що посвідчує особу (ID-картка), дату народження, номер телефону, адресу електронної пошти та номер банківської картки НОМЕР_1 .
У матеріалах справи містяться Документи про послідовність дій клієнта в ІТС ТОВ «Бізнес Позика» щодо укладення кредитного договору № 522892-КС-002 від 09.02.2025 року та Додаткової угоди № 1 від 16.02.2025 року. Ці документи детально фіксують хронологію дій позичальника та кредитора в системі ІТС (зокрема вхід до особистого кабінету, надання та підписання паспортів споживчого кредиту, підписання оферт та договорів за допомогою одноразових ідентифікаторів UA-0622, UA-6781, НОМЕР_2 , UA-3518) у відповідні дати та час.

У матеріалах справи наявне Підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів 09.02.2025 та 16.02.2025, видане ТОВ «ПрофітГід». Цими документамим підтверджується перерахування кредитором 09.02.2025 року о 12:47 грошових коштів в розмірі 22000,00 грн та 16.02.2025 року о 15:13 грошових коштів в розмірі 7 000,00 грн на користь позичальника за допомогою системи LiqPay (або ТОВ "ПрофітГід"), призначення платежу — переказ коштів згідно з кредитним договором № 522892-КС-002 від 09.02.2025 року Без ПДВ, на картку отримувача (позичальника) НОМЕР_1 (MONOBANK).
Відповіддю АТ «Універсал Банк» підтверджується, що банківська карта № НОМЕР_3 була емітована на ім`я відповідача і на неї надійшло 22000 грн – 09.02.2025 та 7000 грн 16.02.2025.

У матеріалах справи міститься Довідка про стан заборгованості за Договором № 522892-КС-002 від 09.02.2025 року, видана кредитором (ТОВ «Бізнес Позика») станом на 18.05.2026 року. Відповідно до довідки, загальна заборгованість позичальника становить 75 480,50 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом (тіло) — 28710,00 грн; заборгованості по відсотках — 43000,50 грн; заборгованості по комісії — 3770,00 грн; заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ — 14 500,00 грн. 
Відповідно до наданого Розрахунку заборгованості за кредитом станом на 14.05.2026 09.02.2025 позичальнику видано кредитні кошти в розмірі 22000,00 грн та нараховано комісію в розмірі 4400,00 грн. 
16.02.2025 року на підставі додаткової угоди видано додатково 7000,00 грн кредиту та нараховано 1400,00 грн додаткової комісії (загальний розмір кредиту склав 29000,00 грн, а нарахованої комісії — 5800,00 грн). 
За весь період дії договору нараховано 48070,50 грн процентів за користування кредитом та 14500,00 грн процентів за ст. 625 ЦКУ (які повністю припинили нараховуватися 27.04.2025 року через досягнення договірного ліміту в 50% від суми кредиту). 
Нарахування процентів за користування кредитом повністю припинилося 27.07.2025 року (у зв`язку із закінченням встановленого договором строку користування кредитом). 
З розрахунку видно, що позичальник частково сплачував за кредитним договором, здійснивши платежі на загальну суму 7390,00 грн у наступні дати та суми: 22.02.2025 року - 5 890,00 грн; 11.03.2025 року - 1 000,00 грн; 31.03.2025 року - 5 00,00 грн.
Станом на кінцеву дату розрахунку залишок заборгованості позичальника становить 89980,50 грн, з яких: 28710,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 43000,50 грн - заборгованість по відсотках за користування, 3770,00 грн - заборгованість по комісії, 14500,00 грн - заборгованість по процентах відповідно до ст. 625 ЦКУ.

Копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29.10.2025 року підтверджується, що кредитор здійснює інші види кредитування (основний) (КВЕД 64.92).
У матеріалах справи міститься Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 880 від 06.04.2017 року, видане Нацкомфінпослуг, Розпорядження Нацкомфінпослуг від 11.05.2017 року № 1593 про видачу ТОВ «Бізнес Позика» ліцензії на надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, а також Лист Національного банку України № 27-0026/20163 від 15.03.2024 року та Витяг із Державного реєстру фінансових установ від 14.03.2024 року про переоформлення ліцензії кредитора на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.
Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договорами зобов`язання.

Щодо правомірності встановленої в умовах кредитного договору комісії суд зазначає таке.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Договором передбачена комісія за видачу кредиту, яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату його видачі в розмірі 4400,00 грн та 1400,00 грн.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 зазначеного Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом визначаються як витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з абзацом 3 частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Аналогічна норма закріплена у Додатку 1 до Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 № 49.
Цим нормативно-правовим актом передбачено, що загальні витрати за споживчим кредитом включають витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Виходячи з системного аналізу вказаних норм, чинне законодавство наділяє кредитодавця правом вимагати від позичальника сплати комісії при видачі кредиту, однак встановлює для цього чіткі умови: така комісія повинна бути платою за реальне надання додаткових та/або супутніх послуг банку, пов`язаних з отриманням чи обслуговуванням кредиту. Відтак, кредитодавець зобов`язаний фактично вчинити певні дії на користь споживача (оцінка майна, нотаріальні послуги, провести оцінку платоспроможності позичальника, здійснивши запити щодо його майнового стану чи наявності боргових зобов`язань тощо), за які стягується така плата, та вказати їх у договорі.
Як встановив суд під час розгляду справи, укладений між сторонами кредитний договір містить умову щодо сплати позичальником одноразової комісії за видачу кредиту. При цьому суд звертає увагу на те, що ані у тексті самого кредитного договору, ані у правилах про кредитування жодним чином не описано, які саме дії (додаткові чи супутні послуги) будуть вчинені або вже вчинені на користь позичальника в обмін на сплату вказаної суми.
Крім того, під час судового розгляду кредитодавець не надав жодних доказів того, що він фактично вчинив якісь дії чи надав супутні послуги, за які має бути сплачена зазначена комісія.
Частина 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» вказує, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Частиною 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» імперативно визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Відповідно до частини 2 статті 18 цього ж Закону, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що нарахування позичальнику комісії не відповідає вимогам чинного законодавства, та обмежує права споживача порівняно з правами, встановленими ЗУ «Про споживче кредитування» (ч. 2 ст. 8), відтак, відповідно до ч. 5 ст. 12 цього Закону, така умова кредитного договору є нікчемною. Враховуючи викладене, сплачені відповідачем кошти в якості погашення комісії підлягають перерозподілу та зарахуванню на погашення заборгованості за процентами та тілом кредиту згідно з правилами ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», а вимога про стягнення заборгованості по комісії в розмірі 3770,00 грн є безпідставною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Відповідно до умов кредитного договору строк кредитування завершився 27.07.2025.
Отже, позичальник вправі вимагати повернення виданого але не повернутого тіла кредиту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Встановлена кредитним договором процентна ставка у розмірі 1% на день відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Погашення здійснювалися позичальником у наступні дати та суми: 22.02.2025 року — 5890,00 грн; 12.03.2025 року — 1000,00 грн; 31.03.2025 року — 500,00 грн.
З урахуванням визнання умови про сплату комісії нікчемною та необхідності перерозподілу сплачених відповідачем коштів, суд здійснює такий розрахунок заборгованості.
Отже за період з 09.02.2025 по 15.02.2025 позичальнику мало бути нараховано процентів в розмірі 1540,00 грн (22000,00 грн тіла кредиту * 1% на день * 7 днів).
Позичальник 16.02.2025 додатково отримав кредитні кошти в розмірі 7000,00 грн, отже розмір тіла кредиту з якого нараховуються проценти збільшився і становить 29000,00 грн (22000,00 грн + 7000,00 грн додатково наданого кредиту).
За період з 16.02.2025 по 22.02.2025 позичальнику мало бути нараховано процентів в розмірі 2030,00 грн (29000,00 грн тіла кредиту * 1% на день * 7 днів).
Позичальник 22.02.2025 сплатив 5890,00 грн, отже на цю дату у нього залишилась заборгованість в розмірі: тіло кредиту 26680,00 грн (29000,00 грн тіла кредиту + 1540,00 грн процентів за попередній період + 2030,00 грн нарахованих процентів – 5890,00 грн сплачених коштів) та 0,00 грн процентів.
За період з 23.02.2025 по 12.03.2025 позичальнику мало бути нараховано процентів в розмірі 4802,40 грн (26680,00 грн тіла кредиту * 1% на день * 18 днів).
Позичальник 12.03.2025 сплатив 1000,00 грн, отже на цю дату у нього залишилась заборгованість в розмірі: тіло кредиту 26680,00 грн, несплачені проценти - 3802,40 грн (26680,00 грн тіла кредиту + 4802,40 грн нарахованих процентів – 1000,00 грн сплачених коштів).
За період з 13.03.2025 по 31.03.2025 позичальнику мало бути нараховано процентів в розмірі 5069,20 грн (26680,00 грн тіла кредиту * 1% на день * 19 днів).
Позичальник 31.03.2025 сплатив 500,00 грн, отже на цю дату у нього залишилась заборгованість в розмірі: тіло кредиту 26680,00 грн, несплачені проценти - 8371,60 грн (26680,00 грн тіла кредиту + 3802,40 грн процентів за попередній період + 5069,20 грн нарахованих процентів – 500,00 грн сплачених коштів).
За період з 01.04.2025 по 27.07.2025 позичальнику мало бути нараховано процентів в розмірі 31482,40 грн (26680,00 грн тіла кредиту * 1% на день * 118 днів).
Станом на 27.07.2025 включно (оскільки після 31.03.2025 платежів не було), у позичальника залишилась заборгованість в розмірі: тіло кредиту 26680,00 грн, несплачені проценти - 39854,00 грн (26680,00 грн тіла кредиту + 8371,60 грн процентів за попередній період + 31482,40 грн нарахованих процентів). 
На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 26680,00 грн та процентів в розмірі 39854,00 грн, є підставною. 

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У разі прострочення позичальником грошових зобов`язань, він зобов`язаний сплатити кредитору проценти на підставі статті 625 Цивільного кодексу України у розмірі 700 000% річних від суми заборгованості. Загальний сукупний розмір процентів річних за цим пунктом та інших штрафних санкцій обмежений і не може перевищувати 50% від суми отриманого позичальником кредиту (зокрема з урахуванням додаткових угод) (п.7.5).
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, y зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Відтак, за період дії кредитного договору до позичальника не могли бути застосовані штрафні санкції та положення ст. 625 ЦК України.
На підставі викладеного, суд вважає що вимоги про стягнення процентів за ст. 625 ЦК України в розмірі 14500,00 грн є безпідставними.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо погашення процентів та тіла кредиту, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити частково стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 66534.00 грн з яких: 26680,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 39854,00 грн заборгованості по процентах; у стягненні 2030,00 грн тіла кредиту, 3146,50 грн процентів, 3770,00 грн заборгованості по комісії та 14500,00 грн заборгованості по процентах відповідно до ст. 625 ЦКУ, належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн, то пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1968,58 (73,94%) грн.
Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 522892-КС-002 від 09.02.2025 у розмірі 66534,00 грн, з яких:
- 26680,00 грн заборгованості по тілу кредиту;
- 39854,00 грн заборгованості по процентах.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» у стягненні з ОСОБА_1 2030,00 грн тіла кредиту, 3146,50 грн процентів, 3770,00 грн заборгованості по комісії та 14500,00 грн заборгованості по процентах відповідно до ст. 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір у сумі 1968,58 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411, ЄДРПОУ 41084239);
Відповідач – ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ).
Повне судове рішення складене 02.09.2026.

Головуючий        Смалюх Р.Я.