Дата документу 11.09.2026 | Справа № 554/5583/24
| Провадження № 2/554/714/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого – судді Савченко Л.І., 
за участю секретаря судового засідання – Ревеки К.О., 
позивача – ОСОБА_1 , представника відповідача – Гордієнка Ю.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП ПБТІ «Інвентаризатор» про стягнення моральної шкоди, -
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 27.05.2024 року звернувся з позовом до Октябрського районного суду м.Полтави, в якому прохав:
-визнати відповідача винним в порушенні його права на вільний вибір послуг шляхом нав`язування йому додаткових послуг, в яких він не має потреби та які не замовляв;
-визнати відмову відповідача в наданні йому послуги «виготовлення інформаційних довідок про наявність зареєстрованого права власності на об`єкти нерухомого майна» незаконною та протиправною (порушення вимог ч.4 ст. 633 ЦК України);
-визнати нанесення відповідачем йому моральної шкоди порушенням його прав споживача;
-стягнути на його користь з відповідача 10 000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди.
В обґрунтування позову вказав, що 21.01.1997 року він отримав в УЖКГ Полтавського МВК свідоцтво про право власності на житло. В той же день він замовив у відповідача послугу реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, яку було виконано, що підтверджується записом на звороті свідоцтва та завірено підписом керівника відповідача і печаткою. Дані про реєстрацію записані у реєстрову книгу за № 116-16081. 08.02.2024 року він звернувся до відповідача із запитом від нотаріуса щодо підтвердження факту реєстрації права власності на належну частку квартири за його померлою матір`ю, на який відповідач мав надати відповідну довідку. Проте службова особа відповідача зажадала від нього замовлення додаткової послуги виклику техніка до квартири і виготовлення нового технічного паспорту на квартиру. Вказує, що вже має технічний паспорт на квартиру і не потребує нового, тим більше, що ця послуга коштовна. 13.02.2024 року він звернувся із письмовою претензією щодо нав`язування йому платних послуг, на що 22.02.2024 року отримав листа № 1616, в якому його звинувачували у протиправних діях з документами та погрожували повідомленням до поліції. Також у ньому містяться посилання на норми ст. 23 Закону України «Про інформацію», ЦК України та ГК України. При цьому відповідач відповідно до ч.4 ст. 633 ЦК України не має права відмовитися від укладення публічного договору за умови наявності у нього можливості надавати публічні послуги. Відповідно до запису на зворотній стороні свідоцтва та на другій сторінці технічного паспорту у відповідача наявна можливість надати йому таку довідку, тому що він володіє інформацією персонального характеру про нього, його матір, як співвласницю квартири, адресу та площу квартири, та став розпорядником цих персональних даних. Вважає, що відповідач зловживає своїм монопольним становищем, як це визначено у п.3 ч.2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», встановлює додаткові зобов`язання, які за своєю природою та згідно чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору. Відповідач у листі намагається виставити технічний паспорт як головний документ про речове право на нерухоме майно і посилається на п.2 ч.20 ст. 22-2 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», але ні ця стаття, ні Закон не містять такого визначення як технічний паспорт на квартиру. Відповідач стверджує, що технічний паспорт ним не розроблявся і у Реєстрі будівельної діяльності не реєструвався. В Реєстр вносяться дані щодо паспортів об`єктів будівництва, тобто в цілому на новозбудований будинок, а не на окрему квартиру. Таким чином, наявне порушення відповідачем вимог ч.2 ст. 17 Закону «Про захист прав споживачів», зловживання монопольним становищем - п.3 ч.2 ст. 13 Закону «Про захист економічної конкуренції», тоді як надання послуги обумовлене власним розсудом виконавця – п.3 ч.3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів». Моральна шкода полягає у переживанні ним негативних емоцій, що підтверджується відмовою підкорятися протиправним вимогам відповідача, замовляти у нього додаткові платні послуги та зверненням до нього з додатковою претензією. Також розмір моральної шкоди обумовлений створенням для нього перешкоди у його праві встановлення складу спадкового майна та оформлення спадкових прав у нотаріуса шляхом відмови у послузі наданні довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкти нерухомого майна, який він оцінює у 10 000 грн.
Ухвалою судді Материнко М.О. від 31.05.2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 23.09.2024 року заяву позивача про відвід судді Материнко М.О. визнано необґрунтованою.
Ухвалою суду від 03.10.2024 року заяву позивача про відвід судді Материнко М.О. визнано необґрунтованою.
Ухвалою суду від 21.02.2025 року задоволено заяву про самовідвід судді Материнко М.О., справу передано до канцелярії суду для визначення іншого складу суду.
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025 головуючим по справі визначено суддю Савченко Л.І.
Ухвалою судді Савченко Л.І. від 28.02.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою судді від 06 березня 2025 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.
28.03.2025 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог , в якій прохав:
-визнати його право спільної сумісної власності на державне підприємство бюро технічної інвентаризації у м. Полтаві за адресою: АДРЕСА_1 ЄДРПОУ 03351705 станом до 16.03.1992 р.;
-визнати реорганізацію (приватизацію) шляхом перетворення державного підприємства бюро технічної інвентаризації у м. Полтаві за адресою: м.Полтава пров. Піонерський-4 (тепер Шухевича-4) ЄДРПОУ 03351705 на Колективне підприємство Полтавське Бюро Технічної Інвентарізації "Інвентаризатор" за адресою: м.Полтава пров. Піонерський-4 (тепер Шухевича-4) ЄДРПОУ 03351705 16.03.1992 р незаконною та протиправною - такою, що порушує право позивача спільної сумісної власності на це підприємство; 
-визнати недійсними реєстраційні документи відповідача через їх недостатність та/або підробку/недостовірність надані державному реєстратору 16.03.1992 р. ;
-визнати діяльність відповідача фіктивною відповідно до ст.55-1 Господарського
Кодексу;
- скасувати реєстраційні записи: № 15881200000008004 (дата запису 05.09.2008) , № 15881120003008004 (дата запису: 21.11.2008) № 15881450000008168 (дата запису: 21.11.2008);
- припинити юридичну особу – відповідача;
- стягнути на його користь з відповідача 3000000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди.
25 квітня 2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” щодо зміни найменування місцевих загальних судів» № 4273-IX, у зв`язку з чим Октябрський районний суд м. Полтави офіційно змінив найменування на Шевченківський районний суд міста Полтави.
Ухвалою суду від 15.05.2025 року заяву позивача про збільшення позовних вимог залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
17.05.2025 року позивач подав заяву про усунення недоліків заяви про звільнення позовних вимог, в якій також збільшив ціну позову щодо майнових вимог, прохаючи стягнути у відшкодування майнової шкоди 1 грн. (том 1 а.с.162-165).
Ухвалою суду від 14.08.2025 року заяву позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог задоволено частково, прийнято до розгляду заяву в частині збільшених позовних вимог щодо стягнення на користь ОСОБА_1 з ПП ПБТІ «Інвентаризатор» 3 000 000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено, заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог до ПП ПБТІ «Інвентаризатор» повернуто позивачу.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Полтави від 14 серпня 2025 року залишено без змін.
18.02.2026 року до суду надійшов відзив на позов, в якому прохає у задоволенні позову відмовити. Вказує, що позивач ототожнює звернення до відповідача з вимогою підтвердити факт реєстрації права власності на нерухоме майно з безумовним обов`язком відповідача надати відповідну інформаційну довідку без дотримання чинних правил та процедур, встановлених законодавством у сфері технічної інвентаризації та реєстрації прав. При цьому позивач ігнорує той факт, що відповідач не є органом державної реєстрації прав та не здійснює реєстраційні дії у значенні чинного законодавства, а надає послуги виключно в межах своєї компетенції та на підставі поданих і належним чином оформлених документів. Технічна інвентаризація об`єктів нерухомого майна є самостійною регульованою процедурою, метою якої є отримання та фіксація актуальних і достовірних відомостей про фактичний технічний стан об`єкта нерухомості. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 488 «Деякі питання проведення технічної інвентаризації», технічна інвентаризація проводиться з метою встановлення фактичного технічного стану об`єкта нерухомого майна, фіксації його планувальних рішень, площі, складу приміщень, а також забезпечення достовірності облікових та реєстраційних даних. За таких обставин, виготовлення нового або оновленого технічного паспорта є об`єктивно необхідною та правомірною дією, спрямованою на підтвердження актуальності технічних відомостей. Таким чином, вимога щодо проведення технічної інвентаризації та виготовлення нового (оновленого) технічного паспорта не є дискреційним рішенням БТІ або нав`язуванням додаткової послуги, а випливає з обов`язку забезпечення достовірності, об`єктивності та повноти інформації про об`єкт нерухомого майна. Видача довідки без перевірки відповідності технічних даних фактичному стану об`єкта суперечила б принципам чинного законодавства та створювала б ризик використання недостовірних відомостей у цивільному обороті. Вимога відповідача щодо виготовлення або актуалізації технічної документації не є нав`язуванням послуги, а випливає з необхідності підтвердження актуальних технічних характеристик об`єкта нерухомого майна для можливості надання відповідної довідки. Сам по собі факт незгоди позивача з порядком надання послуг не свідчить про порушення його прав як споживача. Позивач помилково посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів» та намагається застосувати їх до правовідносин, які за своєю суттю не є споживчими у заявленому ним розумінні. Надання інформаційних довідок щодо реєстрації прав на нерухоме майно не є публічним договором у значенні ст.633 ЦК України, а тому твердження Позивача про обов`язок Відповідача надавати такі довідки кожному без дотримання встановлених умов є безпідставним. Зазначає, що твердження позивача про зловживання відповідачем монопольним становищем є юридично необґрунтованими та не відповідають дійсності. Саме по собі здійснення господарської діяльності у певній сфері не свідчить про наявність монопольного становища, а доведення такого факту потребує спеціальної процедури та відповідних доказів, яких позивач суду не надав. Щодо відшкодування моральної шкоди, то позовна заява не містить жодних конкретних обґрунтувань щодо обсягу та характеру страждань позивача. Відсутній опис того, як саме позивач страждав, у чому проявлялися його фізичні, душевні чи психічні страждання, якою була їх тривалість та інтенсивність, а також які негативні наслідки він зазнав у результаті таких переживань. Зазначення загальних емоційних станів без їх конкретизації та доказового підтвердження не може вважатися належним обґрунтуванням вимоги про відшкодування моральної шкоди. Крім того, розмір заявленої моральної шкоди визначений позивачем довільно, без будь-якого обґрунтування або пояснення критеріїв її розрахунку, що суперечить принципам розумності та справедливості, закріпленим у цивільному законодавстві.
Від позивача 19.02.2026 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що ч.5 постанови КМУ № 488 від 12.05.2023 «Деякі питання проведення технічної інвентаризації», на яку посилається відповідач, визначає: «Технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна проводиться виконавцем у випадках, передбачених Законом України “Про регулювання містобудівної діяльності”…». Таким чином, сама постанова відсилає до закону і не встановлює обов`язковості інвентаризації у всіх випадках. Частина 2 статті 39-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає вичерпний перелік випадків, коли проводиться
технічна інвентаризація: нове будівництво, реконструкція, незавершене будівництво, поділ/об`єднання, судове рішення або добровільне замовлення власника. Його квартира у будинку, зданому в експлуатацію у 1970 році, не підпадає під жоден із цих випадків. Отже, вимога відповідача провести нову інвентаризацію не має правової підстави. Відповідач намагається ототожнити послугу технічної інвентаризації з послугою надання довідки про зареєстроване право власності. Однак законодавство не встановлює між ними жодного взаємозв`язку. Технічна інвентаризація проводиться лише у випадках, визначених ч.2 ст. 39-3 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» (нове будівництво, реконструкція, поділ, незавершене будівництво, судове рішення або добровільне замовлення). Надання довідки про зареєстроване право власності є окремою платною послугою, яка не залежить від проведення інвентаризації. Таким чином, вимога відповідача замовити новий техпаспорт, як умову отримання довідки, є юридично необґрунтованою і суперечить закону. Відповідач у відзиву посилається на «встановлені умови» надання довідок, але не зазначає, ким і яким нормативним актом ці умови визначені. Жодна норма закону не встановлює обов`язкової залежності між наданням довідки про зареєстроване право
власності та проведенням технічної інвентаризації. Відповідач фактично створює власні «умови», які не мають законодавчої основи, і використовує їх для нав`язування додаткових платних послуг.
Також вказує, що технічна інвентаризація має на меті фіксацію технічного стану об`єкта, але це не
стосується самого права власності, яке було зареєстроване. Тому вимога нового техпаспорту для підтвердження вже зареєстрованого права власності є юридично необґрунтованою. Зазначає, що технічна інвентаризація вже була проведена у 1997 році і він отримав технічний паспорт квартири. Саме на підставі цієї інвентаризації було здійснено приватизацію та реєстрацію права власності.
Таким чином, повторна інвентаризація не потрібна, а вимога відповідача є нав`язуванням додаткової платної послуги. Надання інформаційних довідок щодо реєстрації прав на нерухоме майно є платною послугою. Вона заявлена відповідачем у переліку власних послуг та відображена у державному реєстрі в графі “видів діяльності”. Будь-яка платна послуга господарюючого суб`єкта, заявлена у переліку послуг та відображена у державному реєстрі, є публічним договором у розумінні ст. 633 ЦК України. Вказує, що у державному реєстрі в графі “видів діяльності” відповідача зазначено КВЕД 68.31 «Агентства нерухомості». Це означає, що відповідач офіційно здійснює платні послуги у сфері нерухомості. Таким чином, його діяльність прямо підпадає під режим публічного договору, і він не має права відмовити у наданні послуги за наявності можливості її надати.
Протокольною ухвалою суду від 03.03.2026 року був поновлений процесуальний строк для подачі відзиву та прийнято відзив до розгляду, прийнято відповідь на відзив. 
Ухвалою суду від 03 березня 2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Протокольною ухвалою суду від 30.04.2026 року поновлено строк для подання доказів та приєднано докази, надані позивачем.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача Гордієнко Ю.Ю. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві. 
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 21 січня 1997 року, виданого Відділом приватизації житла на підставі розпорядження за № 4705, власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (том 1 а.с.2).
Із вказаного свідоцтва вбачається, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована КП «Інвентаризатор» на праві приватної спільної (сумісної, часткової) власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 116-16081, що підтверджується записом на зворотній стороні свідоцтва (том 1 а.с.2).
На вказану квартиру КП БТІ «Інвентаризатор» виданий Технічний паспорт на ім`я ОСОБА_2 (дата видачі на копії відсутня) (том 1 а.с.4).
03 лютого 2024 року за вих. № 308/02-14 Перша Полтавська державна нотаріальна контора надала запит на адресу ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», в якому на підставі ст.ст. 4, 46 Закону України «Про нотаріат», ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запитувала інформацію (довідку) щодо підтвердження факту реєстрації права власності (із зазначенням документів, що посвідчують право власності) на всю належну частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 516/2007), а також повідомити інформацію в разі зміни адреси (назва вулиці чи номері будинку (квартири)). Вказано, що запитувані відомості необхідні для встановлення складу спадкового майна та оформлення спадкових прав спадкоємців. Відповідь прохала надати ОСОБА_1 (том 1 а.с.5 зворот).
Як вказує позивач, що відповідачем не спростовано, 08.02.2024 року він звернувся до відповідача із вказаним запитом від нотаріуса, але йому повідомили про необхідність замовлення додаткової послуги виклику техніка до квартири та виготовлення нового технічного паспорту на квартиру.
13.02.2024 року ОСОБА_1 направив претензію, в якій прохав надати інформацію щодо реєстрації майна (том 1 а.с.3).
У відповідь на претензію ОСОБА_1 ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» повідомило, що БТІ надає послуги відповідно до ст. 23 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 2,3 Господарського кодексу України і виключно на підставі договору (ст. 11, ст.206, ст. 207, ст. 524 ЦК України). Вказано, що такого договору з ОСОБА_1 укладено не було. Крім цього, є важливим порядок встановлений для подання і роботи з нотаріальними запитами, згідно з чим нотаріальний запит надається в оригіналі нотаріусом під розписку в розносній книзі або поштовим зв`язком. Зазначає, що головним документом про речові права на нерухоме майно як об`єкту права є за вимогою закону технічний паспорт, який набирає чинності з моменту його реєстрації в Реєстрі будівельної діяльності відповідно до п.2 ч.10 ст. 22-2 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Указана вимога є обов`язковою для здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, як форми взаємодії електронного документообігу відповідно до порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно 2011 року. З огляду на не укладення договору, не розроблення технічного паспорту та відсутності його реєстрації в Реєстрі будівельної діяльності, вважають ризикованими дії по відношенню до речових прав на нерухоме майно (том 1 а.с.5).
Відповідно до п.п.3,4 ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність.
Під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6, п. 2 ч.1 ст. 10 Закону нотаріуси є державними реєстраторами.
Відповідно до ст. ст.4, 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право:  витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.
Таким чином, нотаріус, у провадженні якого перебуває спадкова справа, реалізуючи функцію державного реєстратора (за умови наявності необхідних документів та за відсутності підстав для зупинення державної реєстрації/відмови в державній реєстрації), може провести державну реєстрацію права власності за спадкодавцем, що є необхідною передумовою для подальшого оформлення спадкових прав.
Перед проведенням державної реєстрації права власності нотаріус зобов`язаний обов`язково перевірити актуальну інформацію в державних реєстрах щодо наявності обтяжень, арештів, заборон відчуження та перевірити дійсність правовстановлюючих документів.
Як вбачається із запиту Першої Полтавської державної нотаріальної контори від 03 лютого 2024 року за вих. № 308/02-14, остання надала запит на адресу ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», щодо надання інформації (довідку) щодо підтвердження факту реєстрації права власності (із зазначенням документів, що посвідчують право власності) на всю належну частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 516/2007), відповідь прохала надати ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що до 1 січня 2013 року реєстрація права власності на нерухоме майно в Бюро технічної інвентаризації здійснювалася на підставі кількох нормативних актів, які змінювали один одного залежно від періоду, а саме Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мін`юсту № 7/5 від 07.02.2002) відповідно до якого БТІ здійснювало реєстрацію та наповнювало Реєстр прав власності на нерухоме майно у період з 2003 по 2012 роки включно, Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої Наказом Держбуду України № 121 від 09.06.1998, яка діяла наприкінці 1998–2002 років, Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995, які регламентували роботу БТІ та реєстрацію у середині 95–98 років. 
Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( частина 3 статті 3) визначає, що права на нерухомість, які виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо їх реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення (тобто через БТІ). Цей же закон регулює взаємодію сучасних державних реєстраторів та нотаріусів з архівами БТІ для перенесення старих даних до нового електронного реєстру.
Відповідно до п.2 ч.4 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання проведення технічної інвентаризації» від 12 травня 2023 року № 488, якою затверджений «Порядок проведення технічної інвентаризації» ( далі Порядок), до об`єктів нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації та на які за результатами технічної інвентаризації виготовляються інвентаризаційні справи, матеріали технічної інвентаризації і технічні паспорти (далі - об`єкт нерухомого майна), належать , зокрема, квартири.
Згідно ч.5 Порядку технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна проводиться виконавцем у випадках, передбачених Законом України “Про регулювання містобудівної діяльності”, відповідно до вимог цього Порядку, будівельних норм і правил, затверджених згідно із законодавством.
Технічна інвентаризація поділяється на первинну або повторну.
Первинною є технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна, яка проводиться вперше.
Повторною є технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна, яка визначає зміни характеристик об`єкта нерухомого майна за певний період часу.
У випадках, передбачених Законом України “Про регулювання містобудівної діяльності”, в ході технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна проводиться технічне обстеження, про що робиться відмітка у технічному паспорті.
Згідно п.6 Порядку Технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна у випадках, визначених пунктами 1-4, 6 частини другої статті 39^-3 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, проводиться на підставі договору, який укладається між виконавцем та замовником або уповноваженою ним особою.
З огляду на викладене, технічна інвентаризація проводиться з метою встановлення фактичного технічного стану об`єкта нерухомого майна, фіксації його планувальних рішень, площі, складу приміщень, а також забезпечення достовірності облікових та реєстраційних даних. Виготовлення нового або оновленого технічного паспорта є необхідною та правомірною дією, спрямованою на підтвердження актуальності технічних відомостей. Видача довідки без перевірки відповідності технічних даних фактичному стану об`єкта суперечитиме принципам чинного законодавства
Таким чином, вимога щодо проведення технічної інвентаризації та виготовлення нового (оновленого) технічного паспорта випливає з обов`язку забезпечення достовірності, об`єктивності та повноти інформації про об`єкт нерухомого майна. 
Сам по собі факт незгоди позивача з порядком надання послуг не свідчить про порушення його прав як споживача. Позивач помилково посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів» та намагається застосувати їх до правовідносин, які за своєю суттю не є споживчими у заявленому ним розумінні. Надання інформаційних довідок щодо реєстрації прав на нерухоме майно не є публічним договором у значенні ст.633 ЦК України, а тому твердження позивача про обов`язок вВідповідача надавати такі довідки кожному без дотримання встановлених умов є безпідставним.
З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання відповідача винним в порушенні його права на вільний вибір послуг шляхом нав`язування йому додаткових послуг, в яких він не має потреби та які не замовляв та про визнання відмови відповідача в наданні йому послуги «виготовлення інформаційних довідок про наявність зареєстрованого права власності на об`єкти нерухомого майна» незаконною та протиправною, що є порушенням вимог ч.4 ст. 633 ЦК України, є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про визнання нанесення відповідачем позивачу моральної шкоди порушенням його прав споживача та стягнення на його користь з відповідача 3 000 000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Отже, до загальних умов виникнення зобов`язань з відшкодування шкоди належать: шкода, протиправність поведінки завдавача шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника та її результатом - шкодою, вина завдавача шкоди.
Суд бере до уваги, що позивач не довів протиправності поведінки відповідача та наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника та її результатом – шкодою, а тому враховуючи, що позовні вимоги про визнання нанесення відповідачем позивачу моральної шкоди внаслідок порушення його прав як споживача та стягнення на його користь з відповідача в рахунок компенсації моральної шкоди 3 000 000 грн. є похідними позовними вимогами від первісних позовних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено, суд приходить до висновку, що зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Щодо додаткових обгрунтувань позивача щодо спричинення моральної шкоди, які викладені у заяві від 04.03.2026 року, суд зазначає, що події, на які посилається позивач та які підтверджують настання негативних наслідків для його майнових інтересів, а саме отримання пошкоджень житла позивача внаслідок ракетного удару з боку РФ, настали 01.02.2025 року, тоді як позивач звернувся до суду з позовом 27.05.2024 року. З огляду на положення ч.1 ст.81 ЦПК України суд відхиляє вказані додаткові обґрунтування позовних вимог, оскільки на момент звернення до суду з позовом події 01.02.2025 року ще не настали, а позивач зазначав інші підстави позову.
Враховуючи, що позивач від сплати судового збору звільнений ухвалою суду від 06 березня 2025 року, судовий збір іх врахуванням положень ч.6 ст. 141 ЦПК України покладається на рахунок держави.
Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В: 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПП ПБТІ «Інвентаризатор» про стягнення моральної шкоди - відмовити.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач – ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач – Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», місце знаходження: 36000 м.Полтава, пров.Р.Шухевиса, 4, код ЄДРПОУ 03351705
Повне рішення складено 11 вересня 2026 року.

Суддя Л.І. Савченко