Справа № 594/1083/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року року м. Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області – Губіш О.А., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , військовослужбовця, виконуючого обов`язки механіка-водія 1 танкового взводу 5 танкової роти 2 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання – солдат, 

за ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Військовослужбовець, солдат ОСОБА_1 , займаючи посаду механіка-водія 1 танкового взводу 5 танкової роти 2 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 9,11,16, Статуту внутрішньої служби ЗСУ, діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, в умовах особливого періоду, був відсутній в місці дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), без поважних причин в період з 05.07.2026 по 06.07.2026, чим вчинив адміністарвтине правпорушення, передбачене ч.3 ст. 172-11 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав, щиро розкаявся. При цьому, показав, що він звертався в медичний заклад для надання йому медичної допомоги, і у зв`язку із затримкою в дорозі не з`явився вчасно по місцю дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується даними протоколу про військове адміністративне правопорушення ЛВТ/Ч №221 від 07 липня 2026 року, у якому, серед іншого, містяться пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що вину визнає; доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2026 про факт відсутності на місці несення служби військовослужбовця – механіка-водія 1 танкового взводу 5 танкової роти 2 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 ; доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2026 про факт повернення до місця несення служби військовослужбовця– механіка-водія 1 танкового взводу 5 танкової роти 2 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 ; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.04.2026 року №98.
З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.04.2026 року №98 слідує, що солдата ОСОБА_1 призначено на посаду механіка-водія 1 танкового взводу 5 танкової роти 2 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 . 
Встановлено, що відсутність солдата ОСОБА_1 у місці дислокації військової частини мала місце у період з 05.07.2026 по 06.07.2026, після чого він самостійно повернувся до військової частини, що підтверджується доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 06.07.2026.
Доказів того, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на ухилення від проходження військової служби або мали на меті завдати шкоди інтересам служби, матеріали справи не містять. Відсутність тривала короткочасно, один день, та не призвела до будь-яких негативних наслідків для військової частини чи виконання службових завдань.
Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 172-11 КУпАП об`єктивна сторона адміністративного правопорушення полягає у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Частиною 4 ст. 172-11 КУпАП встановлено відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Як встановлено, дії солдата ОСОБА_1 вчинені в умовах особливого періоду, який розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України № 303 від 17.03.2014 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, а також в умовах воєнного стану, який введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який неодноразово було продовжено та продовжується до теперішнього часу.
З аналізу наведених норм вбачається, що частина четверта статті 172-11 КУпАП прямо виключає застосування цієї норми до діянь, вчинених в умовах воєнного стану, оскільки законодавець чітко відмежував правовий режим «особливого періоду» від правового режиму «воєнного стану», передбачивши у ч. 4 ст. 172-11 КУпАП застереження «крім воєнного стану».
З іншого боку, ч. 3 ст. 172-11 КУпАП не містить обмежень щодо особливого періоду чи воєнного стану та охоплює самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби) тривалістю до десяти діб.
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби) тривалістю до десяти діб.
Однак, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, з огляду на те, що вказаним правопорушенням не завдано значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам, вважаю за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а справу про притягнення його до адміністративної відповідальності провадженням закрити.
На підставі ч.3 ст.172-11 КУпАП та керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», - 

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись щодо нього усним зауваженням та провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП. 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Скарга на постанову може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд. 

Суддя: