справа №214/5975/23
провадження №2/176/15/26

РІШЕННЯ
Іменем України

26 січня 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області
у складі: головуючої судді Павловської І.А., 
за участю секретаря Ніколенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, служба у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, про усунення перешкод у виконанні дитини та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкод у здійсненні права на участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визначити порядок його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме:
- щовівторка, щочетверга та щосуботи з 09:30 до 20:00 години без присутності матері дитини, ОСОБА_2 , за місцем проживання позивача, з можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем проживання позивача;
- у перший і третій вівторок та четвер кожного місяця, а також у першу і третю суботу місяця залишати дитину на ніч за місцем проживання позивача;
- два рази на рік строком по 15 днів у період відпустки позивача для спільного відпочинку та оздоровлення дитини без присутності матері, ОСОБА_2 ;
- щороку не чинити перешкод позивачу у відвідуванні шкільних заходів «Перший дзвоник» та «Останній дзвоник» сина;
- щороку надавати можливість позивачу святкувати день народження сина ІНФОРМАЦІЯ_2 (на наступний день після дня народження дитини);
- зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти позивача про всі заходи, що стосуються стану здоров`я сина (планові медичні обстеження, лікування тощо), у письмовій формі, а також про обставини, пов`язані з побутовим, творчим та навчальним процесом дитини, погіршенням стану її здоров`я та самопочуття; не чинити перешкод у спілкуванні позивача з дитиною, у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку та інших засобів комунікації (відеозв`язок, SMS-повідомлення, Viber, WhatsApp тощо).
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2014 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах із відповідачкою ОСОБА_2 , однак шлюб між ними в установленому законом порядку зареєстрований не був.
Від зазначених відносин ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син – ОСОБА_3 .
У зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства з квітня 2023 року фактичні шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинилися, після чого вони почали проживати окремо.
Малолітній ОСОБА_3 залишився проживати разом із матір`ю – ОСОБА_2 .
Позивач зазначає, що з моменту припинення спільного проживання між ним та відповідачкою виникли непорозуміння щодо його участі у вихованні сина ОСОБА_4 та його відвідування. За твердженням позивача, відповідачка почала створювати штучні перешкоди у його спілкуванні із сином та участі у його вихованні.
Позивач вказує, що протягом усього часу намагається налагодити нормальний зв`язок із сином, брати участь у його вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпеченні всім необхідним для нормального розвитку і становлення. Разом із тим, позивач зазначає, що його права як батька на даний час порушені.
На підтвердження обмеження відповідачкою його права на спілкування із сином позивач надав талон-повідомлення єдиного обліку № 11328 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15 серпня 2023 року.
Позивач зазначає, що оскільки самостійно врегулювати даний спір він не має можливості, він звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року у справі відкрито провадження та визначено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження.
05 березня 2024 року представником відповідачки ОСОБА_2 – адвокатом Глазуновою Аліною Миколаївною, подано до суду відзив на позовну заяву із запереченнями щодо заявлених позовних вимог.
У поданому відзиві представник відповідачки зазначила, що малолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, з 15 січня 2021 року. Підставою для взяття дитини на облік, як зазначено у відзиві, був факт психологічного насильства щодо матері та дитини з боку батька.
За твердженням представника відповідачки, на цей час малолітній ОСОБА_3 не має бажання спілкуватися з батьком – позивачем у справі ОСОБА_1 .
Відповідачка ОСОБА_2 зверталася за психологічною допомогою для малолітнього сина у зв`язку з конфліктною ситуацією у сімейних стосунках, яка, за її твердженням, була спричинена діями позивача.
Також представник відповідачки звертала увагу суду на те, що постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 26 лютого 2019 року у справі № 423/668/19 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Як зазначила представник відповідачки, позивач вчинив домашнє насильство економічного характеру, яке полягало у припиненні постачання природного газу до житлового приміщення, у зв`язку з чим відповідачка та малолітній син були позбавлені можливості користуватися опаленням у зимовий період.
Крім того, представник відповідачки зазначила, що постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 23 квітня 2021 року у справі № 423/524/21 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно із зазначеною постановою, позивач вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо відповідачки, яке полягало у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, при цьому на зауваження не реагував.
На підставі викладеного представник відповідачки просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року матеріали справи передано на розгляд Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області.
23 липня 2024 року матеріали справи надійшли до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області та цього ж дня, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передані на розгляд судді Павловській І.А.
Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Павловської І.А. від 26 липня 2024 року матеріали справи прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду, призначеного на 10 годину 30 хвилин 26 січня 2026 року, у судове засідання не з`явилися.
Під час розгляду справи у судових засіданнях позивач ОСОБА_1 підтримував позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. У поданій до суду письмовій заяві просив розгляд справи провести за його відсутності.
Представник відповідачки – адвокат Глазунова А.М. брала участь у судових засіданнях, заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Представниця органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради Юрік Марина Сергіївна просила розгляд справи проводити за її відсутності, врахувавши під час ухвалення рішення висновок виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради як органу опіки та піклування від 06.02.2024 № 8/33-446.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. 
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Із наданих сторонами матеріалів убачається, що позивач та відповідач у період з 2014 по 2023 роки перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.
Від цих відносин у сторін народився спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13 червня 2017 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що складено відповідний актовий запис № 717 (а.с. 7).
У зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення господарства, починаючи з квітня 2023 року, стосунки між позивачем та відповідачем припинилися, і з цього часу вони проживають окремо. Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати разом із матір`ю ОСОБА_2 .
Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 11328, 25 червня 2023 року о 15:49 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25.06.2023 о 15:49 за адресою: АДРЕСА_1 , заявнику ОСОБА_1 колишня дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не дає бачиться з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).
Згідно з інформаційним листом Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг» Жовтоводської міської ради від 21.02.2024 № 01-09/352, у період з 19.01.2024 по 15.02.2024 було проведено психологічне діагностування малолітнього ОСОБА_3 , у ході якого встановлено, що дитина легко вступає в контакт, бере участь у розмові, розмірковує та намагається висловлювати власну думку.
Під час бесід із дитиною у малолітнього ОСОБА_3 спостерігалися підвищений рівень тривожності, агресивності, емоційної збудливості, внутрішня напруга та вразливість. У розмові з дитиною простежуються емоційна безпорадність, розгубленість, страх відкрито виражати свої почуття та емоції, змінне емоційне самопочуття, а також роздратованість через наявність внутрішньосімейних конфліктів у стосунках батьків (а.с. 52-53).
Згідно з висновком Центрально-Міської районної у місті ради як органу опіки та піклування від 06.02.2024 № 8/33-446 щодо участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказаний орган вважає за доцільне визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , два дні на тиждень, лише за згодою дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_2 , на нейтральній території в межах міста Жовті Води (а.с. 61-62).
Згідно листа Служби у справах дітей Попаснянської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 19.01.2024 №11, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15 січня 2021 року перебуває на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. Підставою для постановки дитини на облік було психологічне насильство стосовно матері та дитини з боку батька ОСОБА_1 . Дитина вже раніше перебувала на обліку, підставою було економічне насильство з боку батька (а.с. 63).
Із акту обстеження житлово-побутових умов від 17.01.2024, складеного працівником служби у справах дітей та фахівцем із соціальної роботи виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, а також листа виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 25.01.2024 № 1/1-147-01-12 убачається, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 в орендованій двокімнатній квартирі, розташованій на першому поверсі п`ятиповерхового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 .
У зазначеному помешканні створені належні умови для повноцінного проживання, навчання, розвитку та виховання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заперечує проти визначення днів спілкування малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Малолітня дитина також не виявляє бажання спілкуватися з батьком (а.с. 64, 65).
У своїх письмових поясненнях від 26 січня 2026 року, наданих на ім`я начальника служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривий Ріг ради Чумак О.О., ОСОБА_2 зазначила, що у період з 2017 по 2021 роки вона разом із ОСОБА_1 та їхньою спільною дитиною проживали за адресою: АДРЕСА_3 . За її словами, ОСОБА_1 систематично влаштовував удома сварки, у зв`язку з чим вона неодноразово викликала працівників поліції, які складали щодо нього адміністративні протоколи за вчинення домашнього насильства.
Також ОСОБА_2 повідомила, що малолітній ОСОБА_3 перебував на обліку служби у справах дітей міста Попасна як дитина, щодо якої було вчинено психологічне насильство.
У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України вона разом із дитиною виїхала до міста Кривий Ріг, де спочатку проживали за адресою: АДРЕСА_4 , а згодом — за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 26 січня 2024 року вона разом із малолітнім сином проживає у АДРЕСА_2 . Дитина відвідує дитячий садок № 4.
Крім того, у вказаних письмових поясненнях ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення способу його участі у вихованні та спілкуванні із сином, посилаючись на те, що під час проживання разом із ОСОБА_1 дитина перебувала у стані стресу та емоційної напруги (а.с. 66).
Згідно з актом обстеження умов проживання від 15.12.2023, складеним заступником начальника та головним спеціалістом служби у справах дітей Центрально-Міської районної у місті ради, за адресою проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_5 , встановлено, що умови проживання у помешканні є задовільними. У квартирі чисто та затишно, кімнати мебльовані, облаштовані необхідною побутовою технікою.
У разі перебування малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ночівлею у батька, ОСОБА_1 передбачено для дитини окрему кімнату, у якій наявні ліжко, стіл для навчання, шафа та ноутбук. Особисті речі дитини (одяг, дитячі книги, ігри тощо) відсутні.
ОСОБА_1 виявляє бажання підтримувати зв`язок із сином ОСОБА_3 , особисто спілкуватися з ним та залишати дитину з ночівлею за місцем свого проживання (а.с. 67).
Згідно службової характеристики військової частини НОМЕР_1 від 09.04.2024 старший солдат ОСОБА_1 за час проходження служби на займаній посаді солдата резерву НОМЕР_2 запасної роти військової частини НОМЕР_1 зарекомендував себе з позитивного боку (а.с. 79).
Згідно з довідкою Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі, ОСОБА_1 станом на 29 березня 2024 року не мав заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 80).
Згідно з довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин, № 3247 від 10.06.2024, у ОСОБА_1 відсутні психіатричні протипоказання, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, для виконання обов`язків кухаря (а.с. 94).
Згідно з довідкою від 08.01.2025 № 02, ОСОБА_1 із 19 листопада 2024 року та станом на момент видачі цієї довідки працював у ТОВ «Молокозавод № 1» (код ЄДРПОУ 44511760) на посаді налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції 4 розряду (а.с. 184).
Згідно з характеристикою ТОВ «Молокозавод № 1» від 14.01.2025, ОСОБА_1 за час роботи зарекомендував себе як відповідальний та дисциплінований працівник, підтримує добрі взаємовідносини з колегами (а.с. 185).
Згідно з довідкою Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі, ОСОБА_1 станом на 10 грудня 2024 року не мав заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 186).
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі – Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема, він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини.
У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
За змістом частини другої статті 159 СК України обумовлення побачень з дитиною присутністю іншої особи можливе лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини.
Із досліджених доказів судом встановлено:
- позивач є батьком дитини, сплачує аліменти, заборгованості не має;
- має постійне місце роботи, позитивно характеризується за місцем роботи та проходження військової служби;
- має належні житлові умови для перебування дитини;
- відсутні дані про перебування на психіатричному чи наркологічному обліку.
Разом із тим суд враховує і ті обставини, на які посилалася відповідачка та які підтверджуються матеріалами справи.
Так, постановами Попаснянського районного суду Луганської області у 2019 та 2021 роках ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно відповідачки. Крім того, листом служби у справах дітей підтверджено, що дитина перебувала на обліку як така, що опинилася у складних життєвих обставинах саме у зв`язку із психологічним насильством з боку батька.
Психологічне дослідження дитини свідчить про наявність у неї підвищеної тривожності, емоційної напруги, страху відкрито висловлювати свої почуття, а також негативного впливу конфлікту між батьками на її психоемоційний стан.
Орган опіки та піклування, який відповідно до ст. 19 СК України є спеціальним органом, покликаним захищати права дитини, рекомендував визначити спілкування батька із сином лише два рази на тиждень, за попередньою домовленістю з матір`ю, на нейтральній території та з урахуванням бажання дитини.
Висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду, однак підлягає оцінці разом з іншими доказами. Суд не знаходить підстав для відхилення цього висновку, оскільки він узгоджується із психологічним висновком щодо стану дитини та іншими доказами у справі.
При цьому суд враховує, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності мало місце у 2020 та 2021 роках, тобто до виникнення спірних правовідносин щодо участі батька у вихованні дитини, та саме по собі не може бути безумовною підставою для позбавлення його права на спілкування із сином.
Суд також враховує, що дитина фактично тривалий час не підтримувала регулярного особистого спілкування з батьком, а тому встановлення графіка, запропонованого позивачем (три рази на тиждень по 10 годин, із систематичними ночівлями, двома п`ятнадцятиденними відпустками без матері та іншими додатковими правами), за відсутності сформованого емоційного контакту між батьком та сином, не відповідатиме найкращим інтересам малолітньої дитини.
Разом із тим суд не погоджується і з пропозицією органу опіки та піклування щодо можливості спілкування виключно за згодою дитини.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що при вирішенні сімейних спорів необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення рішення, і в першу чергу враховувати інтереси дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків. Водночас, інтереси дитини не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, емоційного стану.
Враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною.
У цій справі суд не встановив такої негативної поведінки позивача, яка могла б зашкодити дитині чи будь-яких інших об`єктивних умов, за яких побачення сина з батьком можуть відбуватись виключно за бажанням дитини.
Суд не встановив, що між батьком і дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні, чи що психоемоційний стан малолітнього ОСОБА_3 свідчить, що спілкування з батьком поза його бажанням не відповідає найкращим інтересам дитини.
Схожий за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2023 року у справі № 523/21283/21, від 01 липня 2020 року у справі № 138/96/17.
За таких обставин суд вважає за необхідне визначити такий порядок участі батька у вихованні сина, який, з одного боку, забезпечить право позивача на сімейне життя та спілкування з дитиною, а з іншого – максимально відповідатиме інтересам самої дитини.
Суд вважає за доцільне визначити ОСОБА_1 такий спосіб участі у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- побачення з дитиною кожної першої та третьої суботи місяця з 10:00 до 16:00 години без присутності матері дитини на нейтральній території в межах населеного пункту за місцем проживання дитини (у громадських місцях, місцях відпочинку, культурно-розважальних закладах, дитячих майданчиках тощо) або в інших місцях, погоджених батьками;
- спільний відпочинок з дитиною у день її народження – ІНФОРМАЦІЯ_2 , за умови згоди дитини, тривалістю не менше чотирьох годин, у час та місці, погоджених батьками з урахуванням інтересів дитини;
- телефонне або відеоспілкування з дитиною щосереди з 19:00 до 19:30;
- отримання інформації про стан здоров`я, навчання та розвиток дитини безпосередньо від закладів освіти та охорони здоров`я у порядку, встановленому законом.
Разом із тим вимоги щодо систематичних ночівель, дворазового щорічного спільного відпочинку протягом 15 днів без матері, відвідування усіх шкільних заходів та покладення на відповідача обов`язку письмово повідомляти про всі події у житті дитини суд вважає надмірними, такими, що можуть створити нові конфліктні ситуації між батьками, а тому у цій частині позов задоволенню не підлягає.
Слід зазначити, що у подальшому, після належного виконання встановленого судом порядку спілкування, за умови відсутності конфліктних ситуацій між батьками та з урахуванням бажання дитини, сторони не позбавлені права за взаємною згодою визначити інший порядок зустрічей, у тому числі за місцем проживання батька.
Відповідно до ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 150, 153, 155, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, служба у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні – задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не чинити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перешкод у спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах визначеного судом порядку.
Визначити ОСОБА_1 такий спосіб участі у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- побачення з дитиною кожної першої та третьої суботи місяця з 10:00 до 16:00 години без присутності матері дитини на нейтральній території в межах населеного пункту за місцем проживання дитини (у громадських місцях, місцях відпочинку, культурно-розважальних закладах, дитячих майданчиках тощо) або в інших місцях, погоджених батьками;
- спільний відпочинок з дитиною у день її народження – ІНФОРМАЦІЯ_2 , за умови згоди дитини, тривалістю не менше чотирьох годин, у час та місці, погоджених батьками з урахуванням інтересів дитини;
- телефонне або відеоспілкування з дитиною щосереди з 19:00 до 19:30;
- отримання інформації про стан здоров`я, навчання та розвиток дитини безпосередньо від закладів освіти та охорони здоров`я у порядку, встановленому законом.
Надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право за взаємною згодою змінювати визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною, у тому числі час та місце побачень, з урахуванням інтересів дитини.
У решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА